(3) 



Heraf sees, mener man, at naar det positive a multi- 

 pliceres med det positive m, saa udkommer det positive 

 Produkt am, og at naar det negative b multipliceres med 

 det positive m, saa udkommer et negativt Produkt, eller 

 ( — b) m = — bm. 



Herved er nu for det Første at erindre, at man ikke 

 bar beviist, men blot forudsat, at (+ a) (+ m) = + am, der- 

 næst at (a — b) = am — bm ikke er beviist for det Tilfælde, 

 at a < b, og saaledes bar beiler ikke ( — b) (+ m) = — bm 

 almeen Gyldigbed. Man kan vistnok, naar a<b, sætte 

 a — b = — p og argumentere saaledes: 

 Naar a — b = — p, 



saa (a— b) m = (— p) m. (1) 



Men er a— b = — p, 



saa a = — P + b, 



og a + p = b, 



og (a + p) m = bm. 



Men (a + p) m = am 4- pm, 



altsaa am + pm = bm 



og am — bm = — pm (2) 



Men naar man paa Grund af Ligningerne (1) og (2) 

 vikle slutte: 



altsaa (a — b) m = am — bm, saa maatte man 



forudsætte at ( — p) m = — pm, bvilket vilde være at 



tilsnige sig, bvad man skulde have beviist. 



