Om lîogle Punkter i den element. Arithmetik. 5 



blaiiclt Arithmetikens haarde Taler for dem, som ikke have 

 lært den i deres Barndom. Hvad man finder ved at give 

 sig til at tælle et større Tal fra et mindre, er, hvad man 

 vidste iforveien, nemlig at det mindre Tal mangler endeel 

 Eenheder, som det maatte have, naar Fratællingen skulde 

 kunne fuldføres. Disse manglende Eenheder, som, vel at 

 mærke, mangle, fordi man foresætter sig en umuehg Gjer- 

 ning, skulde altsaa være det negative Tal. Et vilkaarligt 

 og fornuftstridigt Tiltag fra Subjektets Side skulde altsaa 

 enten skabe et virkeligt Objekt eller foranledige blivende 

 Egenskaber for dette. Naar man overeensstemmende her- 

 med vikle inddele Tallene i Tal, som ved visse Leiligheder 

 mangle, og i Tal, som ikke mangle, saa vilde Inddelingen 

 ikke tage sig synderlig ud. Det Uholdbare og Forkunst- 

 lede i samme træder mindre skarpt frem, naar man be- 

 holder Prædikaterne, negativ og positiv. Sagen er, at 

 Tallene i og for sig — og kun som saadanne kunne de 

 være Gjenstand for Inddehng — hverken ere negative 

 eller positive, hvorvel man ifølge en vis Opfatning af 

 Positivt har for Skik, at henføre dem til de positive 

 Størrelser. Det har sig nemlig ikke med Tallene som f. 

 Ex. med Tidsstørrelsen og Kumstørrelsen, der kan begynde 

 ved et vilkaarligt Udgangspunkt og voxe i det Uendehge 

 til begge Sider, og, paa hvilken Side af Udgangspunktet 

 den end ligger, tænkes kontinuerlig formindsket indtil den 

 slaar over til sin ligesaa virkelige Modsætning paa den 

 anden Side. Gaar man med Hensyn til Tallene fra det 

 Mindste til det Større, saa er Udgangspunktet ikke vil- 

 kaarligt, man maa begynde fra og med 1 og man kan 

 ile gjennem større og større Tal i det uendelige. Gaar 

 man den modsatte Vei, nemlig fra det større Tal til det 

 mindre, saa maa man standse med 1. Søger man Tal, 



