Zool.-Bot. Obs. fra Gudbrandsdalen og Dovre. 127 



vel kjendt i Egnen, og opgaves at have Hede paa det 

 nærliggende Af-Fjeld. 



3. Fjeldtrakterne i Øiers Præstegjæld. 



Fra Egnen omkring Neverfjeld sænker sig Tcrrainet 

 mod Øst, og saavel ved Breddene af den smukke Hornsjø, 

 som paa den nordenfor liggende lange Aasryg Gjæslien 

 fandtes ikke ubetydelig Granskov, der paa Højderne gik 

 over i en paa mange Steder tæt Skov af frodige Fjeld- 

 birke. Paa disse Localiteter vare af Fugle stødte sammen 

 Repræsentanter fra de laveste til de bøjeste Regioner. 

 Foruden de mange i enhver Højde hyppigt forekommende 

 Arter, saasom Sijlvia Trochäus, Motacilla alba, Hirundo 

 rustka og urhica, Cuculus, Corvus Comix, Cinclus o. s. v. 

 hørtes ogsaa af de ægte Lavlandsfugle Turdns miisicus 

 at udsende sine kjendte Toner fra de gamle, oraend for- 

 krøblede Graner. Af Arter, der uden at være strengt 

 bundne, dog fornemmelig forekomme bækkende i det sub- 

 alpinske Gebet, fandtes Turdus pilaris og iJiacus, der her 

 som overalt holdt sig i hverandres Nærhed, og hækkede 

 sammen, Scolopax Gallinago, o. fl. a., medens Alpenaturen 

 repræsenteredes af Turdus torquatus, der fra en Sten lod 

 sin melancholske Stemme høre, Lagopus suhaljnna, der 

 ængstelig smuttede bort foran vore Fødder, og ved en 

 svag Kaglen røbede, at den netop havde forladt sit Rede, 

 FringiUa montifringilla, Antlmis pratensis, Motacilla flava 

 og Emherisa scJioeniclus. 



Lirypen bemærkedes temmelig talrigt paa denne Del 

 af Fjeldene, og daglig fandtes flere Reder. I Regelen laa 

 disse inde i tæt Enekrat, men ofte ogsaa ganske aabent; 

 Æggene vare i eet Tilfælde 13 i Antal, men i Almindelig- 

 hed fra 9—11. 



