134 Kobert Collett. 



Coelchs, der var stegen op fra det nærliggende Imsedalens 

 Granskove. I Vidiekrattene paa Sætervangen hækkede et 

 Par Sylvia cinerea^ der her i en Højde af omtrent 3300' 

 syntes at befinde sig ligesaa vel som i nogen Have paa 

 Lavlandet. Et Par Hirundo rustica havde efter Schweit- 

 zerens Opgivende i de sidste Aar altid havt Æg i det 

 samme Rede, og har muHgens altid været det samme Par. 

 Saavel AntJius pratensis^ som MotaciUa flava og alha 

 bleve nu trufne med smaa Unger (5 Juli). Paa det egent- 

 lige lichenbevoxede Kvien saaes intet andet Levende inden 

 Fugleverdenen, end den nøjsomme Saxicola OcnantJw, der 

 er lige hyppig paa Kystens nøgne Skjær, som i Stenurerne 

 ved Snegrændsen, samt en Flok Charadrius apricarius paa 

 omtrent 20 St. Emlcrisa nivalis, der ligeledes stadigt 

 forekommer her, observeredes ikke, og viste sig dette Aar 

 usædvanligt sparsomt saavel paa denne Del af Fjeldene, 

 som paa Dovre. 



5. Imsedalen og Storfjeldssæteren i Ringebo. 



Imsedalen er et omtrent 2 Mile langt, i sin Bund 

 skovbevoxet Dalføre paa Grændsen mod Østerdalen, der i 

 sin sydhgste Del indtages af den omtrent V2 ^ül la"ge 

 og meget smale Imsjø, (2730' 0. H.). Nordenfor denne 

 hæver Dalen sig lidt efter lidt, og gaar endehg over i 

 Fjeldsletterue under Storvola og Skjæringsfj eldene, hvor 

 Egnen atter antager sin sædvanlige Højfjeldscharakter. 

 Naar man fra Kvien stiger ned til Imsjøens Bredder, pas- 

 seres i en forholdsvis meget kort Tid paa den temmelig 

 bratte Skraaning alle Højfjeldets forskjellige Belter, idet 

 man i Løbet af en Time fra Vidieregionens øverste Grændse 

 gjennemvandrer Birkebeltets forskjellige Overgange, og 

 trædcr endelig ned i den høje og frodige Granskov, der 



