140 Eobert Collett. 



Flaggermus fandtes talrigt i SoUiens nedre Del, og 

 bestod vistnok altid af Vesx^crugo horcalis. Ved det nær- 

 liggende 4620' høie Muenfjeld, (ifølge Broch det sidste 

 Fjeld af Kegledannelse søndenfor Ronderne og Sølenklet- 

 ten) ere udmærkede Trakter for Benen; ligesaa forekom- 

 mer Elgen her temmelig talrigt, og faa Dage før vor An- 

 komst var bemærket en Elgko med det ene Ben knækket, 

 vistnok som en Følge af Skud i den forbudne Tid. 



Af Planter fandtes paa de frodige Enge ved Solliens 

 Kirke Thcdictnmi alpinum, Botrychium Lunaria, Carex ca- 

 pillaris, Juncus trighimis, Sagina saxatiUs, Coeloglossum 

 viride, CorcdlorJdza innata samt i en Sandbakke Hieracium 

 duhium. Paa de mere høitliggende Enge tæt ved Sæt- 

 ningssjøen begyndte flere Alpevæxter at vise sig, skjønt 

 Stedet laa neppe over 2200' o. H., saasom Frimida exo- 

 tica, En ger on uni flomm, Astragalus alpinus, BJiodlola 

 rosea, Hieracium alpinum, Oxyria reniformis, Sihhahlia 

 procumhens og Veronica alpina. Paa tørre Steder op 

 gjennem Dalen dannede Arctostaxdujlos officinalis et grønt 

 glindsende Teppe, der bedækkede store Strækninger. I 

 Vuludalselven forekom almindehgt en Batrachium, der ikke 

 blomstrede og idethele var forlidet udviklet til at kunne 

 bestemmes. 



7. Ron der ne. 



Nogen detailleret Beskrivelse af Rondernes mægtige, 

 isolerede Fjeldgruppe vikle her være ligesaa lidet paa rette 

 Sted, som den vikle blive ufuldstændig. Et Blik paa Kar- 

 tet viser let, hvorledes de høje, takkede Tinder adskille 

 sig i 2 Grupper, de 2 østlige, og den vestlige. De først- 

 nævnte, der begge overtræffe den vesthge i Højde, ere 

 indbyrdes adskilte ved Langglupdalen, (omtr. 3500' o. H.); 



