Udsigt over Jerntil virkningen. 163 



og af de yderst faa Opgaver over Kulforbrug o. s. v., som 

 man stundom støder paa, bliver man knapt klogere end, om 

 Intet havde været anført, da de ere altfor sparsomme, utyde- 

 lige og lokale; navnlig ere de i disse benyttede Maal- og 

 Vegtenheder tildels af en nu temmelig ubestemmelig Størrelse. 

 Det tør maaske komme det Gjennemsnitlige nogenlunde nær, 

 naar vi antage, at Kulforbruget har været mellem 2 og 2Y2 

 Gange det nuværende, medens der rigtignok hellerikke mangler 

 Exempler (f. Ex. fra Skotland) paa, at det endog har nærmet 

 sig det Dobbelte af det anførte Forhold. Produktionen har 

 med et Middeltal for et større Antal af Masovne neppe over- 

 steget 6 — 7000 Centner aarlig; ialmindelighed var den snarere 

 mindre og kun enkelte engelske Trækulovne drev det allerede 

 dengang op til 700 Tons. Hvor man i England var be- 

 gyndt med at anvende Koks i Masovnene, var vel ogsaa den 

 daglige Produktion noget større — omkring 1780 kan denne 

 sættes til ^^j^ Tons i Gjennemsnit — men det er alligevel kun 

 ganske Lidt mod, hvad der nu er. Produktionsomkostningeme 

 synes ialfald i England at have været 70 — 80 pCt. større end 

 fornærværende og selv ved heldigere stillede kontinentale Verker 

 sjelden under 50 pCt. større. 



Stangjernet blev endnu for en ikke saa ringe Del tilvirket 

 umiddelbart af Ertsen. Erholdt man end ved denne ældgamle 

 Procès, nærmest som Følge af den lave Temperatur og større 

 Forslagning, selv af mindre rene Malme et godt eller selv 

 fortrinligt Stangjern, saa var dog Kulforbruget og Jernafgan- 

 gen tildels endog betydeligt større end ved den indirekte 

 Fremstilling med Rujern som Mellemled. Det var vistnok paa 

 denne Tid lykkets at forbedre den tidligere endnu ufordelag- 

 tigere Procès og derved for hver Operation erholde 250 — 300 

 Pund Luppejern, saaledes ligesaameget som selv ved de største 

 Ferskninger af Rujern; men Antallet af Charger pr. Uge var 



11* 



