170 Rik. F. Stalsberg. 



Stenkullenes Svovlkisgehalt var en af de Ting, hvis Ska- 

 delighed særskilt fremhæves. Endelig søgte ogsaa Eierne 

 af Trækulmasovne at faa lagt alle mulige Hindringer 

 iveien for Tilvirkningen og Afsætningen af Koksrujernet, 

 der endog skulde være „not merchantable." Endskjønt 

 denne Beskyldning i sin Almindehghed viste sig at være 

 ugrundet og skjønt den ivrigste Experimentator med Koks 

 fra den Tid, Dudley, kunde sælge sit Rujern til en Pris 

 af 4 Lst. pr. Ton og deraf virket Stangjern for 12 Lst., 

 medens Trækuljern kostede 6 — 7 Lst. og Stangjern deraf 

 15 — 18 Lst., saa gik dog hans Bestræbelser igjen overstyr 

 ved forskjellige Uheld. Mangt et Jernverk maatte af 

 Mangel paa Trækul enten indskrænke sin Drift eller endog 

 indstille den ganske. Som Bevis paa, hvilken Indflydelse 

 Skovmangelen alt tidligt havde faaet paa Englands Jern- 

 verksdrift kan anføres, at denne i Aaret 1612 kan antages 

 at have leveret omtrent 180,000 Tons Rujern, hvorimod 

 Produktionen i 1740 var sunket ned til 17,350 Tons, 

 medens Masovnenes Antal i dette Tidsrum aftog fra om- 

 trent 300 til 60 og Mængden af indført Rujern var i sta- 

 digt Stigende. 



Efter Dudley's Død fandt i lang Tid ingen Forsøg 

 med Koks Sted — Troen paa, at det ikke vikle nytte, 

 var for sterk — og først efter mere end hundrede Aars 

 Forløb bleve de igjen optagne og denne Gang kronede 

 med Held. Æren herfor tilkommer Abraham Darby, der 

 i Aarene 1735 — 40 gjennemførte sine Ideer ved Colebrook- 

 Dale Ironworks i Shropshire og nogle Aar senere havde 

 flere Koksovne igang, hvis ugentlige Produktion i 1756 

 gik op til 20 — 22 Tons, medens Dudley ved sin Ovn ikke 

 kunde drive det længere end til 7 Tons. Efter Aaret 

 1760, da den første Cylinder-Blæsemaskine konstrueredes, 



