172 Rik. F. Stalsberg. 



jern, hvis Mængde senere enclnu er aftaget til omtrent 

 det Halve. I 1825 var den sidstanførte Produktion af 

 Koksrujern allerede fordoblet, ti Aar senere tilvirkedes 

 ved Koks og Stenkul 1 Million Tons, i 1847 2 Millioner, 

 i 1854 3 Millioner og fornærværende over 4 Millioner 

 Tons Rujern (Skotland omtrent 1 Million). Antallet af 

 Trækulmasovne udgjorde i forrige Aar (1864) kun fire, 

 der leverede et fortrinligt og vel kjendt, men ogsaa usæd- 

 vanligt dyrt Rujern, nemlig til 8 à 7 Lst. medens udmer- 

 ket svensk Rujern i England kunde kjøbes for 6 Lst. pr. 

 Tons. 



Saadanne Tal godtgjøre noksom, til hvilken Høide 

 Rujernproduktionen har kunnet drives ved Stenkullenes 

 Iljælp, og tilbagevise enhver Tanke om MuHgheden af at 

 kunne have naaet et saadant Resultat paa anden Maade; 

 nogle Tusinde Millioner Kubikfod Træ maatte til blot ved 

 den egenthge Masovnproces for at tilgodegjøre det i 

 Storbritannien aarhg udbragte Kvantum Jernmalme. 



Paa det europæiske Fastland skred Overgangen fra 

 Trækul- til Koksmasovne især i Begyndeisen mindre 

 hurtigt frem. Dels havde man her i længere Tid — og 

 har tiere Steder endnu — forholdsvis godt Forraad paa 

 Skov, dels have ogsaa andre Omstændigheder bidraget 

 Sit til her at holde Masovndriften med Trækul længere 

 ilive. De engelske Jernmalme ere nemhg sjelden synder- 

 ligt rene og de ville fordetmeste selv med Trækul levere 

 et mindre godt Rujern end mange af P'astlandels Malme; 

 det vikle derfor været meningsløst at fortsætte Konkur- 

 rencen med enkelte af dettes Jernsorter under Benyttelsen 

 af et saa kostbart Brændmateriel som Trækul, og det 

 svarer bedre Regning at nøie sig med et simplere inden- 

 landsk Produkt og hellere indføre fremmed Rujern og 



