176 . Eik. F. Stalsberg. 



I Østerrig var endnu siclst paa Aarene 40 Jerntilvirk- 

 gen ved mineralsk Brændsel ganske ubetydelig; først i 

 Decenniet 50 begyndte den at komme igang i Böhmen og 

 Mähren, tildels med Tilsætning af Trækul. Dog har 

 Masovndrift med mineralske Kul ikke kunnet gribe videre 

 om sig i de østerrigske Lande af den Grund, at der 

 mangler hensigtsmæssige Kul paa de fleste Steder, hvor 

 der findes Jernmalme, og Transporten fra andre Egne 

 bliver for dyr. Desuden ere dette Lands Skove for en 

 stor Del endnu i god Stand. Man har derfor hellere for- 

 søgt paa enhver mulig Maade at holde godt Hus med 

 Skoven og idetheletaget ved metallurgiske Processer lagt 

 for Dagen en prisværdig Bestræbelse efter at spare Brænd- 

 sel; enkelte Steder har man ogsaa i en meget god Torv 

 fundet et Erstatningsmiddel for Stenkul og anvendt denne 

 i en ved Masovndriften ellers ukjendt Udstrækning. Men 

 denne Mangel paa billige Kul har rigtignok ogsaa virket 

 hindrende paa Rujernproduktionens kvantitative Udvikling, 

 der langtfra er tiltaget saaledes, som ellers sikkerligen 

 vilde været Tilfældet, og fornærværende endog synes at 

 befinde sig i en Stilstand. Hvormeget af Østerrigs aarlige 

 Rujerntilvirkning — mellem 5 og 6 Millioner Centner — 

 der falder paa Koks- eller Stenkulmasovne, kan ikke 

 godt sees af de offentliggjorte Beretninger; henved 90 pCt. 

 er dog endnu sandsynhgvis Trækuljern (med delvis Be- 

 nyttelse af Torv). 



I de øvrige europæiske Stater er Jernproduktionen 

 forholdsvis af mindre Betydning og Savnet af Trækul til- 

 dels endnu ikke blevet saa føleligt; livor Stenkul med Let- 

 hed har kunnet erholdes, har man oftest valgt disse. 



Paa den anden Side af Atlanterhavet har endelig 

 Brugen af Trækul (eller uforkullet Træ) endnu holdt sig 



