184 Eik. F. Stalsberg. 



førte selv sin Sag. Og dog manglede det ikke paa Tvivl 

 og Modsigelser. Meningerne vare længe delte og der 

 ytredes endnu flere Aar senere af en og anden konserva- 

 tiv og ensidig Jernhyttemand, hvoraf England ikke har 

 havt saa Faa, endog ligefrem, at kold Blæst er mere 

 økonomisk, „da derved produceres mere Jern med mindre 

 Udgifter til Lønninger og Materialier. " Modstanderne af 

 den varme Blæst maatte dog tilsidst forstumme med Hen- 

 syn til Økonomien og synderlig Andet kom det i England 

 ialmindeliglied ikke an paa. En anden Sag var det med 

 de uforkullede Stenkul, at ikke alle Slags af saadanne ere 

 af samme vel skikkede Beskaffenhed og at man derfor i 

 denne Henseende nok undertiden fandt Skuffelse istedetfor 

 Gevinst. Kun een Indvending var fuldt berettiget, den 

 nemlig, at Eujernet ved Anvendelse af varm Vind blev 

 mindre godt end tidligere, — Noget som mere end 30 

 Aars Erfaring bar bekræftet og endnu langtfra ganske har 

 kunnet forhindre. Tilgiveligt og forklarligt er det derfor, 

 at man — hvad man endnu tildels gjør — hvor det gjaldt 

 at fremstille et fortrinligt ßujern, tog sin Tilflugt igjen 

 til kold Blæst eller dog kun opvarmede denne svagt. Men 

 Angsten for den varme Vind blev vel ogsaa dengang, 

 som nu, drevet vel vidt; man saa i den ofte, hvad den 

 ikke behøver at være, en ubetinget Hindring for et godt 

 Jern. 



I Skotland førte de saa paatagelige Fordele ved den 

 varme Blæst meget snart til en ganske almindelig Anven- 

 delse deraf, saa at allerede i 1835 samtlige skotske Mas- 

 ovne arbeidede med saadan. Hurtig greb Brugen deraf 

 ogsaa om sig i England, dog ikke i den Grad, at den 

 her aldeles fortrængte den kolde Blæst, og endnu kan 

 vel 6 — 8 pCt. af dette Lands store Rujern til virkning, alt- 



