Udsigt over Jerntilvirkningen. 187 



stigere for den varme Blæst, da man først havde faaet 

 rigtig besindet sig efter den første Skræk. I sin egent- 

 lige „Traité de la fonte" — otte Aar senere — indskræn- 

 ker Valerius sig til kun at opregne de forskjellige Virk- 

 ninger af varm Blæst, uden at han længere drister sig 

 til at fælde nogen afgjørende Dora. Han indrømmer, at 

 en maadeholden Opvarmning (100 ^ C.) ingen synderlig 

 Indflydelse har paa Rujernet, men derimod medfører andre 

 væsenthge Fordele, og han omtaler kun nogle Forsøg 

 under Anvendelse af temmelig varm Vind (omtrent 270° 

 C), der havde givet et uheldigt, dog variabelt Resultat. 

 Striden vårede vistnok ved og hele Kommissioner af Me- 

 tallurger og Ingeniører bleve endog sammenkaldte for at 

 afgive sit Votum uden imidlertid at kunne komme til 

 Enighed*). Lidt efter lidt er dog MistilHden og Frygten 

 for den varme Blæsts Farhghed endehg forsvundet; trods 

 den haardnakkede Mod stand har Brugen deraf nu faaet 

 et saadant Indpds overalt, at Antallet af de Masovne, der 

 fornærværende drives med kold Blæst, er forsvindende i 

 Sammenligning med det store Antal Varmvindsovne. 

 Blæsttemperaturen er dog ialmindelighed lavere end i 

 England, og undertiden naar den ikke engang V^andets 

 Kogepunkt. I Belgien, hvor Opvarmning af Blæsten igjen 

 sædvanligvis finder Sted, gaar man saaledes sjeldnere 

 længere end til 75 — 100 ° C; ligesaa ved flere franske, 

 svenske og tydske Masovne. Den hyppigst anvendte Tem- 

 peratur kan siges at ligge mellem 150 og 250 ^ C, nær- 

 mere maaske det første Tal end det sidste. Med kold 



Saameget Yanskc4igtre5 som Forsøg med kold- og varmblæst 

 Rujern endog paa et og samme Verk af samme Sort Malm, 

 saaledes f. Ex. afHodgkinson ved Carron i Skotland. have havt 

 et vekslende Udfald. (Morin, Leçons de Mecan. prat.). 



