194 Eik. F. Stalsber 



o* 



tal i en given Tid aftage endog ikke saa lidt, saaledes 

 som Erfaringen tydelig viser, — saa vil dog ved Anven- 

 delsen af varm Blæst den daglige Produktion tiltage. 

 Grunden hertil ligger simpelthen deri, at der kan paa- 

 sættes en saameget større Malmmængde for hver Gigtsats, 

 hvorved Antallets produktionsformindskende Indvirkning 

 idetmindste bliver tilfulde udjevnet, saa at der i de aller- 

 fleste Tilfælde erholdes en større Mængde Rujern pr. Dag. 

 Dette niaa naturligvis i endnu høiere Grad finde Sted, 

 naar Blæstens Mængde forøges og derved Sætternes Ned- 

 gang paaskyndes. Og denne større Produktion kan des- 

 uden opnaaes uden, at man derfor er nødsaget til at 

 blæse hvidt Rujern, hvilket man ellers oftere (f. Ex. i 

 Belgien, hvor Blæsten ialmindelighed kun varmes svagt) 

 har faaet erfare bliver Tilfældet. 



De forholdsvis større Mængder af Malm og Tilslag i 

 hver Gigtsats virke ved sin Nedsynkning afkjølende i Ov- 

 nens øvre Partier, desto mere jo raskere Ovnen gaar, og 

 de mindre Kvantiteter af varme Gaser, "der stiger op fra 

 Smelterummet, have en saameget større varmeoptagende 

 Masse at afgive sin Varmemængde til i de lavere Dele af 

 Ovnen, saa at de, om de end fra først af have en høiere 

 Temperatur end ved Anvendelsen af kold Blæst, dog for- 

 lade (Jigten med en betydeligt lavere. Ogsaa dette For- 

 hold medvirker til Besparelse af Brændsel, da det ved 

 den forøgede Beskikniug bhver muligt at benytte den ved 

 Forbrændingen i Stellet udviklede Varme bedre; det har 

 desuden en anden Fordel, idet nemlig derved lettes Til- 

 godegjørelsen af letsmeltelige, mon vanskehgt reducerl)arc 

 Ertser, <k'r ellers ere udsattc for at sintre sammen og 

 forslagges, før de ei'c tilstrækkcligt reduccrcdc. l'.rfaring 

 har gjentagende vist, at man f. Ex. i Westphalen og Skot- 



