202 Rik. F. Stalsberg. 



saa stor. Analyser i Percy's „Iron and Steel" give atter 

 et usikkert Resultat. 



lalniindeliglied lader det derfor til at være temmelig 

 ligegyldigt for Fosforets Vedkommende, enten man anven- 

 der kold eller varm Vind, Erfaring synes endog underti- 

 den (saaledes fra Schlesien) at bekræfte den alt af Kar- 

 sten udtalte Formodning, at varm Blæst ved at forøge 

 Siliciumgehalten meddeler fosforholdigt Rujern en større 

 Fasthed, rigtignok inden visse Grændser og kun for det 

 Fald, at Jernet skal anvendes til Støbegods. 



3. Benyttelse af Gigtgaserne. 



Synet af al den brændende Gas, der gik bort fra en- 

 hver Skaktovns og især en Masovns Gigt, maatte uvil- 

 kaarhgen og end mere ved Brændselprisernes Stigen lede 

 Tanken hen paa Muligheden af at kunne benytte dem til 

 noget Bedre end blot til Belysning om Natten. Forsøg i 

 denne Retning ere derfor hellerikke saa nye; allerede 

 omkring Aar 1800 prøvede man i England paa at ophede 

 Dampkjedler ved at stille dem over Kupelovne, men det 

 vilde af letbegribelige Grunde paa denne Maade ikke lyk- 

 kes at opnaa nogen merkelig Fordel. 



Det tidligste egenthg praktiske Forsøg hidrører fra 

 Franskmanden Aubertot, der i x\arene 1809—10 søgte at 

 benytte Flammen fra Jernverket Vierzon's Masovngigter. 

 Det følgende Aar erholdt han Patent derpaa, idet han 

 dog kun forbeholdt sig selv den Anvendelse af Gigtflam- 

 men, som han tænkte sig muhg ved Brændingcn af Ce- 

 mentstaal, og uegennyttig overlod ethvert andet Brug 

 deraf til Hvemsomhelst. Aubertot indrettede et Apparat 

 for Staalcementationcn lige ved Gigtkrandsen; om, hvor- 

 vidt imidlertid dette i Længdcn blev benyttet, have vi in- 



