Udsigt over Jern til virkningen. 203 



gen Oplysning kunnet finde; Ideen er forøvrigt i en hen- 

 sigtsmæssigere Form efter 45 Aars Forløb heldigen reali- 

 seret af et tydsk Jernverk. Ligeledes opførte han ved 

 Siden af Gigtaahningen en Ovn til Röstning af Malme og 

 Brænding af Kalksten; Gasen overlodes til sin egen fri- 

 viUige Forbræuding og lededes kun ved Draget gjennom 

 Ovnens høie Esse ind i denne. En saadan Röstning blev 

 ialfald for en Tid ogsaa indført paa nærhggende Verker. 



Under disse første Experimenter indsaa man dog 

 snart, at en stor Del af Masovngasen undgik Forbræn- 

 dingen, naar man blot overlod denne til sig selv, idet den 

 da kun blev overfladisk, medens det indre Parti gik ube- 

 nyttet bort. Allerede samme Aar, som Aubertot's Patent 

 bærer, havde Curaudau givet Sagen et kraftigt Stød frem- 

 ad, idet han overbeviste sig om, at man ved at sørge for 

 en tilstrækkelig Blanding af Gasen med Luft kunde frem- 

 bringe en langt liøiere Temperatur og større Varmemængde 

 end blot ved at benytte den sædvanlige Gigtflamme; han 

 ledede Gasen ind i en Flammeovn og, naar denne derved 

 er blevet gjennemvarm, førte han en Luftstrøm ind i Gas- 

 blandingen, hvorved der udviklede sig en „ganske over- 

 raskende" Hede. 



Da man var paa det Rene hermed, søgte man paa 

 forskjellige Sæt at forbedre Ideen. Hvad man skjønte, 

 det fornemmelig kom an paa, var at hindre Gasen saa- 

 meget som muligt fra af sig selv at forbrænde eller blande 

 sig med Luften. Først indskrænkede man sig til at an- 

 vende Gasen i Niveau med selve Gigten ved hurtigt at 

 lede den ind i de Apparater, hvor den skulde virke op- 

 varmende; men herved var det dog umuligt at undgaa, 

 at en stor Del gik tabt, og selv om man opnaaede ad- 

 skilHg Fordel paa denne Maade, saa var dog en saadan 



