Udsigt over Jerntil virkningen. 205 



alfingen i Wurtemberg; det var i Aaret 1837. Hensigten 

 var ogsaa her nærmest at bruge Gasen til Piiddlingspro- 

 cessen. Da Gasen allerøverst ved Gigten indehokler mere 

 Kulsyre og ialmindelighed ogsaa mere Vanddamp, søgte 

 han at udtage den i et større Dyb, hvor den indeholder 

 mere brændbare Bestanddele; men herved kan man let 

 komme til at gaa videre end selve Masovnprocessen til- 

 lader det, og de første Forsøg havde saaledes mange 

 Vanskeligheder at kjæmpe med. F. du Faur blev staaende 

 ved et Dyb af omtrent 7io ^^ ^^^^ Ovnhøiden; Gasen op- 

 samledes gjennem flere Aabninger, der vare anbragte i 

 det indre Murverk og som stode i Forbindelse med hver- 

 andre ved en rundt i Muren lobende Kanal, hvorfra Gasen 

 gjennem et Rør lededes hen til Ildstedet, hvor den skulde 

 benyttes. Under sin Opstigning langs Ovnvæggene strøm- 

 mer Gasen nemlig for en stor Del ind i Aabningerne, da 

 den der har en mindre Modstand at overvinde end ved 

 at gaa op gjennem den tilbageværende, tetliggende Beskik- 

 ningssøile. Denne saakaldte Wasseralfinger-Opfangnings- 

 methode er endnu meget almindelig; vistnok er den i Ti- 

 dens Løb noget modificeret, men i det Væsentlige dog 

 bleven uforandret. Man anvender dels flere Aabninger, 

 dels — som i Sverige — kun en eneste større eller, hvor 

 man bruger Gasen til forskjellige Ting, en Aabning for 

 hver Gasafledning, men da gjerne i forskjelhge Dyb og 

 fordelte rundt Ovnens Periferi. At anvende flere mindre 

 Aabninger i samme Niveau synes at være det hensigts- 

 mæssigste, da derved Gasen strømmer jevnere gjennem 

 Beskikningen, hvorimod den ved en større Aabning let 

 faar et skadehgt Drag til Siden. I Sverige, hvor som 

 sagt denne Methode er den ene brugelige, har man dog 



