212 Eik. F. Stalsberg. 



Gas og mindre Forstyrrelse i Masovnprocessen, og de 

 Mangler, liyoraf saadanne endnu lide, ville udentvivl blive 

 afhjulpne saaledes, som de enkelte Tilfælde kræve det. 



Om det Rigtige og Fordelagtige i at benytte Masovn- 

 gasene som Brændmaterial, have Anskuelserne lige til den 

 Dag idag staaet stik mod hverandre;*) Antallet af de Hytte- 

 mænd, der endnu ikke ville vide Noget af et saadant 

 Brug, er dog nu reduceret til et forsvindende Hdet. At 

 der virkelig er endog betydelig Fordel forbundet dermed, 

 har man nu ialmindelighed forlængst indseet. Det er 

 vistnok vanskeligt at værdsætte denne Fordel i nogenlunde 

 almindelige Tal, men man faar et ligesaa godtBegreb om 

 Sagen, naar man blot holder sig til Resultatet af theore- 

 tiske Beregninger. Playfair og Bunsen have saaledes 

 fun det, at af en Stenkulmasovn indtil 80 pCt. af det paa- 

 satte Brændsel gik bort som for en stor Del brændbare 

 Gasarter; Bunsen beregnede, at ved Trækulmasovnen ved 

 Veckerhagen 49,50 pCt. af Brændmaterialet paa denne 

 Maade ikke kom til Benyttelse, hvortil endnu maa lægges, 

 at Gaserne forlade Ovnen med en vis høiere Temperatur, 

 der saaledes ogsaa berøves Ovnen og maaske endog sva- 

 rer til 25 pCt. af Brændselet, saa at ialt omkring tre 

 Fjerdedele af dette ikke komme selve Masovnprocessen 

 ligefrem tilgode. Ebelmen, der i dette Øiemed har under- 

 søgt Forholdet ved flere Masovne, fandt f, Ex. ved en 

 Trækulovn ved Clerval, at der af de paasatte Kul i et 

 Minut udvikledes en Varmemængde af 14,216 V. E., medens 

 den i samme Tid bortgaaende Gigtgas ved sin Forbræn- 

 ding kunde udvikle 8,850 V. E.; man kunde altsaa med 

 Gasen opnaa samme Varmemængde som med 62 pCt. af 

 de anvendte Kul. Disse og andre lignende Resultater ere 



*) Især i England og Belgien. 



