214 Eik. F. Stalsberg. 



at den ialmiiideliglied kunde taale det, om der end ved 

 en enkelt Ovn paa Grund af flere begunstigende, maaske 

 tilfældige, Omstændigheder ikke merkedes nogen særdeles 

 Ulempe deraf. Endnu inden nogle faa Aar vare gaaede 

 hen, havde man paa de fleste Steder igjen opgivet Brugen 

 af Gigtgaser ved Stangjeruprocessen, og fornærværende 

 er den ganske forladt*). 



Mislykkedes end imidlertid disse Forsøg, saa bleve 

 de dog langtfra uden Følger. Der var nok af andre Ting, 

 hvortil Gigtgaserne med større Fordel kunde benyttes, 

 Processer nemlig ved hvilke kun tiltrænges en lavere Tem- 

 peratur og hvor en liden Uregelmæssighed i Gasernes 

 Mængde eller kemiske Sammensætning kun er af under- 

 ordnet Betydning. F. du Faurs Forsøg medvirkede des- 

 uden uden Tvivl endog i høi Grad til en hurtig Løsning 

 af det paa samme Tid opstaaede Spørgsmaal om Brugen af 

 gasformigt Brændsel istedetfor fast ved Flammeovnsprocesser. 



Ved at indskrænke Gigtgasernes Anvendelse til Erts- 

 rostning, Ophedning af Varmvindsapparater ogDampkjed- 

 ler. Tørring af Ved eller Torv, Brænding af Kalk o. s. v. 

 har man ved Siden af en uforstyrret Masovngang vundet 

 betydelige økonomiske Fordele. Furiet angiver saaledes 

 (Avenir de la met. p. 9), at en Trækulovn med omtrent 

 100 Centners daglig Produktion leverer Gas nok til der- 

 med at frembringe 10 Hestes Dampkraft for Blæsemaski- 

 ncn, hvorved efter en Stenkulpris af 3 fres. pr. 100 Kgr. 

 spares mindst 3 pCt. af det udbragte Rujerns Værdi. 

 Ved flere engelske Verker har ligeledes Dampkjedelfyrnig 

 for Blæsemaskinerne med Gigtgaser formindsket Omkost- 



*) Vod Cwm Celyn i Wales har man for faa Aar siden gjenoptaofet 

 Forsøgcne med Puddling ved Iljælp af Gigtgaser, menUdfaldet 

 var ogsaa deimcgang „not a complete success." 



