Uclsigt over Jeriitilvirkningen. 215 



niiigenie for hver Ton Rujern med 1 — IV2 sh.; der gives 

 i Wales Jernverker, hvor Anvendelsen af Gigtgaserne til 

 Ophedning af Varmeapi^araterne for Blæsten og Damp- 

 kjedlerne erstatter indtil 100 Tons Stenkul pr. Døgn. 

 Næsten overalt, hvor Gaserne anvendes til dette Brug, 

 er ogsaa Masovngangen blevet regelmæssigere og deu 

 dagHge Produktion (indtil 10 pCt.) større, rimehgvis en 

 Følge af et større og stadigere, af Fyrbødernes Skjødes- 

 løshed uafhængigt Damj^tryk og saaledes ogsaa en regel- 

 mæssigere, rigeligere og tilhge jevnere varm Blæst. Ud- 

 gifterne til Fyrbøderløn og Reparationer, der ikke ere 

 medregnede i ovenanførte Tal, blive ogsaa formindskede 

 ved Gasfyringen. Endnu mere spares naturligvis, naar, 

 som oftere er Tilfældet, Gasen er tilstrækkelig baade til 

 de anførte Brug og til Ertsrostning eller Andet. Det er da 

 ikke saa uforklarligt, naar man af og til finder opgivet Ber 

 sparelser i Pengebeløb, der ved første Øiekast kunne synes 

 betænkeligt store. 



Uforklarligt er det derimod, at der endnu gives Jern- 

 hyttemænd, som mene, at enhver Afledning af en Masovns 

 Gaser er skadelig eller ialfald ingen Fordel medfører, — 

 som paastaa, hvad det rigtignok er lettere at sige end 

 gjøre, at den eneste rationelle Maade at opnaa Brændsel- 

 besparelse paa i en Masovn er at indrette Ovnen og Be- 

 skikningen saaledes, at hverken overflødig Hede eller 

 brændbare Produkter udvikle sig (W. Truran, The Iron 

 Manufacture of Great Britain), — som endelig i Praxis 

 haardnakket afholde sig fra ethvert Brug af Gasen, om 

 de selv end ikke ere komne saavidt, at deres Masovne 

 ingen overflødige Produkter have at afse. Saadanne fin- 

 dès endnu enkeltvis i andre Lande, og Storbritannien har 

 endog to store Distrikter at opvise, hvor Anvendelse af 



