TJdsigt over Jerntil virkningen. 221 



andre Punkter Uregelmæssigheder hos Gasen i de for- 

 skjellige Dyb af Ovnen, hvilke gjøre det vanskehgt blot 

 af dette Forhold at drage nogen Slutning; dog ser det 

 ud, som ora Reduktionen først har begyndt ned mod det 

 Dyb, hvori Forkokningen nærmede sig sin Ende eller — 

 ifølge Ovnens Form og Dimensioner — i Kulsækkens (den 

 største Viddes) Niveau. I den ovenfor nævnte Trækul- 

 og Træ - Masovn ved Vellexon har derimod Ebelmen 

 undersøgt Sagen; han fandt, at Ertsen ligesaalidt som 

 Veden led nogen Forandring de første 13 — 14 Fod, idet 

 Reduktionen begyndte først i dette Dyb; den foregik imid- 

 lertid saa langsomt, at ved 17 Fods Dyb, hvor jo Vedens 

 Forkulling var fuldført, var endnu kun 11 pCt. af Ertsens 

 Surstof gaaet væk, saa at altsaa næsten de 7io fest 

 dybere ned kunde blive reducerede. Reduktionen vil saa- 

 ledes forstørstedelen ikke finde Sted før, efteråt den egent- 

 hge Forkoking eller ForkulHng er tilendebragt. I begge 

 Slags Ovne er der ogsaa liden Rimelighed for, at Reduk- 

 tionen og Karbonisationen uden Videre kan blive fuld- 

 stændig; en Forslagning af Jernet er neppe undgaaelig. 

 Selv om saadanne forslaggede Forbindelser af Jern endnu 

 for en Del kunne blive reducerede, førend de komme for 

 Formerne, vil der dog kun erholdes et kulfattigt og sili- 

 ciumrigt Rujern under forøget Varmetab desuden, saa- 

 fremt man med enkelte Metallurger vil antage mulig en 

 Reduktion af visse Jernsilikater ved Kulstof i fast Form. 

 Som Følge af den idetheletaget langsommere Ovngang vil 

 tillige Produktionen blive mindre. Endehg viste det sig 

 ogsaa ved ældre Ovne, at den ved den rigeligere Gasud- 

 vikling foraarsagede større Spænding i Ovnen virkede 

 ugunstigt tilbage paa hele Processen og sandsynhgvis 

 endnu mere opholdt Destillationen. 



