224 Eik. F. Stalsberg. 



medens man paa Kontinentet kun sjeldnere paa een Gang 

 har hensigtsmæssige Stenkul og let reducerbare Malme, 

 saa har man i England og Skotland ved Siden af disse 

 sidste meget ofte Kul af mager Art, hvoraf de mindre 

 Stykker vanskeligere lade sig forkoke; Grüner og Lan 

 anse derfor endog Brugen af raa Kul i England snarere 

 for en „fortrædelig Nødvendighed" end en Fordel, skjønt 

 dog hellerikke denne uden Videre kan negtes. At Mal- 

 mens Forhold i Ovnen gjør Meget til Sagen, viser blandt 

 Andet ogsaa den Omstændighed, at det endnu ikke rigtig 

 har villet lykkes skotske Verker, der allerede føle Mangel 

 paa indlandske Malme, at forsmelte f. Ex. Rødjernsten 

 fra Cumberland, endskjønt Ovnconstruktionen her er den 

 samme som i Skotland, medens der i Cumberland anven- 

 des Koks og derved med ringe Forbrug opnaaes stor 

 Produktion; Ertsenes Reducerbarhed maa med andre Ord 

 staa i et vist Forhold til Stenkullenes Gasindhold. I 

 Skotland er ogsaa Anvendelsen af blot Stenkul mest ud- 

 viklet, hvorimod i England disse vistnok sjeldnere bruges 

 for sig alene, end i Blanding med en større eller mindre 

 Mængde Koks; hvor Stenkul benyttes udenfor Storbritan- 

 nien, er det altid sammen med Koks eller Trækul. 



Ved benyttes nu ikke længere alene men kun blandet 

 med Trækul eller Koks, da det ved tidligere Forsøg viste 

 sig, at Afkjølingen ved Anvendelse af blot Ved blev for 

 sterk og Indsvindingen forvoldte daarhg Ovngang; enkelte 

 saadanne Smeltninger saavel med kun godt lufttørret som 

 især med kunstig tørret Ved have vistnok kunnet fort- 

 sættes endog i Maaneder (f. Ex. i Ardennerne ved Senuc 

 0. fl. St.), men der var i Længden ingensomhelst Fordel 

 derved, kun Tab og Ulemper. Den første heldige Mas- 

 ovndrift med almindelig lufttørret Ved er sandsynligvis 



