Udsigt over Jerntil virkningen. 225 



den, der i Aaret 1830 kom igang ved det finländske Jern- 

 verk Sumbola og som straks efter paafulgtes af en lig- 

 nende ved flere uralske Hytter, hvor den senere har været 

 stadigt ibrug. Kort efter blev Brugen af Ved indført i 

 Nordamerika (1834) Schweiz og Frankrig (1835), senere 

 i de fleste Lande, hvor Trækul har været det sædvanhge 

 Brændsel og hvor Hytternes Beliggenhed har kunnet til- 

 lade Transporten fra Skoven, Snart anvendes Veden i 

 lufttør Tilstand, snart sterkere tørret, hvortil med Fordel 

 Gigtgaserne benyttes. I Regelen har Brugen deraf med- 

 ført Besparelser, en enkelt Gang dog ogsaa havt et Ud- 

 fald, der ikke svarede til Forventningerne, rimeligvis fordi 

 det Ene ikke afpassedes efter det Andet. Af blot luft- 

 tørret Ved tilsættes sjelden mere end omkring en Tredie- 

 del af det ellers anvendte Kulsæt og af kunstig tørret 

 omtrent Halvparten; undertiden dog ogsaa af begge Sorter 

 noget Mere f. Ex. i Forholdet V2 ^g %> det Sidste saa- 

 ledes fornemmelig ved franske Masovne. Forsøg med at 

 anvende Træ i halvforkullet Tilstand som „Rødkul" fandt 

 for omkring 25 Aar siden Sted især i Frankrig og, da 

 de første Efterretninger herfra løde gunstige, ogsaa en- 

 kelte andre Steder; de gjennemførtes ved nogle franske 

 Masovne endog i længere Tid, men maatte dog efter nogle 

 Aars Forløb opgives, da dette Slags Kul bleve for van- 

 skelige og kostbare i Længden at fremstille, hvor hen- 

 sigtsmæssige de end i enhver anden Henseende vare frem- 

 for selv tørket Ved. 



Foruden Stenkul og Ved har man endvidere prøvet 

 med Torv, medens Torvkul paa et Par Undtagelser nær 

 (Irland og de schweiziske Jurabjerge) ikke have vist sig 

 tjenhge for M as ovn driften. Ifølge Karsten har man alle- 

 rede mod Slutningen af det forrige Aarhundrede gjort 



15 



