228 Eik. F. Stalsberg. 



ubetydelig Mængde i det sydvestlige Wales's Masovne og 

 anthracitagtige Stenkul ogsaa hist og her ellers; Tilbøie- 

 ligheden til at springe itu er dog ofte brydsom nok. 



Den Besparelse af Brændsel, man ifølge Erfaringen 

 har kunnet opnaa ved at bruge uforkullede Brændmateri- 

 alier, er altfor afhængig af de forskjelligste Omstændig- 

 heder til at kunne fastsættes til nogen bestemt Størrelse 

 eller Pengeværdi; for Torvens og Anthracitens Vedkom- 

 mende, hvor man ikke har de tilsvarende Kul at holde 

 sig til, maa man være tilfreds, selv om derved ikke — 

 som dog Tilfældet er — et billigere Eujern har kunnet 

 fremstilles, naar blot en Drift, som ellers af Mangel eller 

 ved stigende Priser paa andet Brændsel snarere maatte 

 være blevet indskrænket, ikke alene har kunnet holdes 

 vedlige, men ogsaa udvides, eller en saadan endog grund- 

 lægges fra Nyt af. 



I de første Aar, i hvilke Ved blev brugt som delvis 

 Erstatning for Kul paa franske Verker, angiver Bineau 

 for det Tilfælde, at der omtrentlig brugtes lige Volumina 

 af begge Dele, Brændselbesparelsen til 14 pCt. ; Karsten 

 antager, at den for et Forhold af % Vol. Trækul og Vs 

 Vol. lufttørret Træ kan sættes til 15 pCt. Begge For- 

 fattere regne imidlertid Kuludbringendet i Miler vel for- 

 delagtigt for disse og Besparelsen skulde saaledes igrunden 

 bUve endnu noget større. Naar nu tåges Hensyn til de 

 Virkninger, som forbedret Drift og hensigtsmæssigere Ovn- 

 konstruktioner i de siden forløbne 25 Aar have havt, saa 

 vil en Besparelse af 20 — 25 pCt., saaledes som man for- 

 nærværende under gunstige Omstændigheder finder den 

 anført, ikke være saa urimelig at antage; ialmindelighed 

 overstiger den dog ikke 1 5 pCt. ved det sædvanHgst brugte 

 Forhold mellem Ved og Kul. En Fordel er det ogsaa, 



