230 Rik. F. Stalsberg. 



skjelligt og at en alraindelig SammenligniDg vanskelig 

 lader sig anstille. 



For enkelte af de Verker, der benytte Torv sora Er- 

 statning for en Del Trækul, liave vi seet opgivet en Vin- 

 ding af nogle Kreuzer for hvert Centner Rujeru, men en- 

 hver saadan Angivelse er naturligvis kun at henføre til 

 bestemt Tid og Sted. 



Hvad endelig Omkostningerne ved Anthracit-Rujernet 

 angaar, da kan dette i de Forenede Stater leveres 2 — 4 

 Doll, billigere pr. Ton end andet Jern af almindelige 

 Sorter. Forbruget af Anthracit skal for 100 Tons Rujern 

 kun udgjøre 120 — 150 T. (?). saaledes adskilligt mindre 

 end af de bedste Stenkul. Anthracitrujernet er desuden i 

 Regelen meget renere end Koks- eller Stenkuljern, da An- 

 thraciten indeholder mindre Svovl og Aske. 



Vil man end for Stenkullene undtage et eller andet 

 Tilfælde, hvor Forholdet er mindre tydehgt, saa har dog, 

 som ovenfor vist, en i større eller mindre Udstrækning 

 stedfindende Ombytning af Trækul og Koks med Ved og 

 Stenkul ialmindelighed medført endog ikke saa ubetydeUge 

 Fordele. Der kan tænkes to Grunde hertil ■ — den for- 

 delagtige Indvirkning af den større Mængde Gas i Ovnens 

 øvre Del og et større Udbytte af Kul eller Koks. Ved 

 nærmere Betragtning vil dog Gasens Indflydelse paa Re- 

 duktionen af Ertsen vise sig at være af ganske under- 

 ordnet Betydning. Saavel Vedens som Stenkullenes De- 

 stillation begynder nemlig ved en forholdsvis lav Tempe- 

 ratur, og den vil paa det Allernærmeste være fuldført, 

 inden Brændselet er sunket saa dybt ned i Ovnen, at 

 Temperaturen tillader Ertsreduktionen at gaa for sig. 

 Berthier har vist ved Forsøg, at saadanne Forbindelser 

 som Harpiks og fede Ober, der i sin kemiske Sammensæt- 



