232 Rik, F. Stalsberg. 



Kul. Medens i en Mile eller Koksovn (ialfald af ældre 

 Konstruktion) endel Kulstof nødvendigvis maa forbrænde 

 for selve Forkullingens Skyld, vil i en Masovnskakt Tabet 

 af Kul saagodtsom kun indskrænkes til det, der selvuden 

 Luftens Adgang gaar bort i Gasform; lidt vil naturligvis 

 tiltrænges for at opveie Afkjølingen eller udføre Forkul- 

 lingen, men det Meste af den dertil nødvendige Varme er 

 vel af det Slags, der ellers forlader Ovnen som „overflødig." 

 Desuden ville saavel Trækul som Koks ved det større 

 Tryk, hvorunder de dannes, blive fastere, saaledes som 

 ogsaa Forsøg i det Smaa har vist, ligesom Trykket rime- 

 ligvis vil hjælpe til, at Udbyttet bliver større, endskjønt 

 Forkullingen, som det synes, gaar temmelig raskt, naar 

 den først er kommet igang. Endelig — og det er ikke 

 det mindst Væsentlige — vil, naar man overlader Forkul- 

 lingen til Masovnen, hellerikke noget Tab opstaa ved 

 Kullenes eller Koksenes Udrivning af Milerne eller Ovnene 

 ligesaalidt som ved senere gjentagen Flytning, et Tab, 

 der ialfald livad Trækul angaar sikkerligen udgjør 15pCt. 

 af de udbragte Kul. Med Hensyn til Stenkullene kommer 

 ogsaa hertil den Omstændighed, at som oftere berørt 

 mange af disse ikke paa almindelig Maade kunne levere 

 brugbare Koks uden at man idetmindste dertil kun an- 

 vender de egentlige Grovkul, og selv da give de tildels 

 kun løse og lette Koks, der senere ogsaa give Anledning 

 til Spild (som f. Ex. i Skotland); derfor har ogsaa For- 

 delen været størst ved saadanne magre, gasrige Kul som 

 de skotske, medens den, hvor man har gode bagende 

 Stenkul, maaske vil være temmelig tvivlsom. Da til An- 

 vendelsen af raa Stenkul ogsaa gjerne er knyttet For- 

 smeltningen af let reducorbare Malme, saa kan muhgens 

 Gasernes Medvirkning ved Reduktionen her blive noget 



