Udsigt over Jerntilvirkningen. 245 



og større Overflade, men derved vil lettere Fordelingen af 

 Erts og Kul blive uregelmæssig og Forrykninger kunne 

 indtræffe; især i Trækulovne ville Kullene let trykkes til 

 Siden af den tungere Erts. Gaserne, der allerede før 

 have en Tilbøielighed til at følge Skaktvæggene, finde 

 derved endnu lettere Veien langs disse; Ertsen, der holder 

 sig i Midten, paavirkes saaledes endnu mindre af Gaserne, 

 og der opstaar ikke alene et Tab af Brændsel, forsaavidt 

 som Gaserne kun i mindre Grad afgive sin Varme til 

 Beskikningen, men ogsaa mangengang en Raagang derved, 

 at Ertsst^'kkerne komme temmelig uforberedte ned mod 

 Stellet. Trang Gigt antoges tidligere gavnlig, for at He- 

 den ligesom kunde holdes bedre sammen oppe i Ovnen; 

 men denne Koncentration af Heden vil dog tidt alligevel 

 kun i ringe Grad komme Malmen tilgode og snarere lade 

 det gaa ud over Kullene, ja der kan endog tænkes Til- 

 fælde, hvor Temperaturen er stor nok oppe i Ovnen til, 

 at en Reduktion af Kulsyre og saaledes et ligefremt Kul- 

 tab kan finde Sted. Ved Forsmeltning af letflydende og 

 vanskeligt reducerbare Malme kan Heden, især hvis Stel- 

 let er af de trangere, stige saavidt, at en Sammensintring 

 af Malmen foregaar, inden Reduktionen er fuldført. Den 

 sterkere Spænding hos de kulholdige Gasarter, der er en 

 Følge af Gigtens Indsnevring, vil vistnok hjælpe til at 

 paaskynde Reduktionen saavelsom Karbonisationen, men 

 Gasernes Hastighed bliver tillige saameget større, Virk- 

 ningen af den forøgede Spænding derved paa det Nær- 

 meste ophævet og ialfald mere Varme berøvet Ovnen, — 

 saameget mere, naar den hastigere Gasstrøms Vei mere 

 gaar gjennem Kullene langs Ovnens Sider end gjennem 

 den Del af Beskikningen, der mest tiltrænger en Opvarm- 

 ning. Naar Gigten er vid, vil derimod ethvert Lag af 



