294 Eik. F, Stalsberg. 



vis aldrig været brugte, da de lier ikke ville kunne op- 

 fylde Hensigten, Slaggens saavidt mulige Udpresning; de 

 anvendes kun til den egentlige Formdannelse — Udræk- 

 ning — af de allerede for den største Mængde Slag be- 

 friede, ihopslagne Lupper. Sammenlignes Effekten af 

 Hammere og Valser, saa stiller Overlegenheden i teknisk 

 Henseende sig paa de førstes Side, men de sidste have 

 Fortrinnet i økonomisk. Under en Hammer faar Luppen 

 et pludseligt Slag, der paa det Sted, hvor dette rammer, 

 driver Slaggen ud med Kraft, medens Jernet bliver kom- 

 paktere; drejes nu Jernstykket omkring 90*^, faar fortvæk 

 en Portion Slag Anledning til at slippe ud, idet Jernet da 

 revner efter Slagstriberne fra det foregaaende Slag og 

 der saaledes aabnes Udvei for Slaggen ved det næste 

 Slag af Hammeren. Ved Valser derimod udsættes Jernet 

 for et gradvis stigende og nogen Tid varende Tryk, hvor- 

 under Slaggen har langt lettere for at blive siddende igjen, 

 saameget mere som Kaliberets Vægge gjøre Modstand 

 mod dens Udpresning. Heraf kommer det, at man ikke 

 kan bruge Valser til Luppens første mekaniske Behand- 

 ling, ligesom at valset Jern ofte er noget urenere end et 

 helt igjennem hamret. Tidligere var Fordommen mod 

 valset Jern meget sterk, og man anvendte tidt — og gjør 

 det vel endnu — det Fif at give det en hamret Overflade 

 for derved at skaffe det rask Afsætning; nu er den dog i 

 høi Grad aftaget, efteråt det har vist sig, at ikke selve 

 Valsningen er saameget tilliinder for et godt Stangjern, 

 naar først Ihopslagningen af Luppen har været omhygge- 

 lig udiørt, og at den Feil, der tidligere blev tillagt valset 

 Jern, for en stor Del skrev sig fra, at Valsningen i Be- 

 gyndelsen anvendtes mest paa Steder, hvor Stangjeniet 

 alligevel just ikke hører til det bedste. Kun for enkelte 



