302 Eik. F. Stalsberg. 



pngere Omrøring (10— 15 Minutter mere end ved traadigt 

 Jern) fornemmelig i den Hensigt at faa et jevnere Metal- 

 bad. Under Omrøringen maa naturligvis Temperaturen 

 være meget lavere, og Flammen er paavei til at være 

 rj'gende, men saasnart Massen har naaet sin største Stig- 

 ning, forøges Temperaturen, hvorved Opkogningen atter 

 bliver livlig, indtil Badet paanyt bliver tykkere og Omrø- 

 ringen vanskehg at udføre; Jernet har nu antaget Stang- 

 jernets „Natur," og det begynder at sveise sammen. For 

 at Varmen skal blive sterk nok til Luppernes Sammen- 

 presning, øges atter Temperaturen, hvorpaa Trækket spær- 

 res og Lupperne tåges ud, eftersom de dannes. Fintkorn- 

 jernovnene maa, for at Temperaturen saaledes skal kunne 

 beherskes i det rette Øieblik, ogsaa være forsynede med 

 gode Esseregistre. 



Ved den under Opkogningen tilslut forsterkede Tem- 

 peratur forøges tillige Affiniteten mellem Jern og Kulstof, 

 og det er denne sterkere Affinitet, der efter franske Me- 

 talkirgers Anskuelser (se f. Ex. Ann. des Min. 5 ser. T. 

 XV 0. fl. St.) nærmest giver Jernet dets körnige Textur. 

 Forskjellen mellem Puddling paa kornigt og traadigt Stång- 

 järn ligger saaledes foruden i Slaggens Beskaffenhed isæ-r 

 i den høiere Temperatur under Nedsmeltningen og mod 

 Enden af Opkogningsperioden samt i den omliyggeligere 

 Beskyttelse af Lupperne mod Luftens oxyderende Indfly- 

 delse. Imidlertid ere de Specialbeskrivelser, man finder, 

 af Puddlingsprocessen paa Fintkornjern undertiden til det 

 Utydelige vidtløftige; sammenligner man endvidere saa- 

 danne fra f. Ex. belgiske eller franske Verker med andre 

 fra Tydsklaiid, saa vil man finde, at de i enkelte Punkter 

 slet ikke stemme, og nogen bestemt, paa alle praktiske 

 Tilfælde passende Beskrivelse kan nep])e gives, modens 



