Udsigt over Jerntil virkningen. 315 



vel ogsaa ligefrem oxjderes af Luften, men det dannede 

 Overdrag af Oxyder hindrer snart dennes videre gaaende 

 Indtrængen; Masserne have ogsaa i dette Tilfækle uden- 

 tvivl Indflydelse. Saasnart de smeltede Jernpartikler, over- 

 trukne med sin Oxydulhinde, komme ned i Slagbadet, op- 

 løses Oxyderne mekanisk af dette, medens de fleste frem- 

 mede Bestanddele under Jernpartiklerues hele Vandring 

 til Bunden af Ovnen oxyderes fornemmelig ved det Jern- 

 oxydoxydul, hvormed de ere i uophørlig Berøring og som 

 fortvæk erstattes af Luften og Jernet; at der i det oprin- 

 delige Jernoxydulsilikat skal finde „en delvis Oxydation af 

 Basen til Oxydoxydul" Sted (Eammelsberg, chem. Metall. 

 1865, S. 169), er mindre rimeligt. Oxydoxydulet reduce- 

 res nu til Oxydul, der som saadant bindes af Slaggens og 

 den ved Siliciumets Oxydation sig dannende Kiselsyre, 

 eller endog til metalhsk Jern, hvorpaa en nogle Procents 

 Aftagen af Slaggens samlede Jerngehalt — saaledes ogsaa 

 ved List's Undersøgelser — synes at tyde hen. At Oxyd- 

 mængden, der under Nedsmeltningen ellers maatte have 

 tiltaget, alligevel her er henimod 3 pCt. mindre end før 

 denne, hos List endog aftaget fra 14,41 til 5,92 pCt. og 

 i hans sidste Analyserække fra 13,47 til 7,78 pCt. ved 

 endt Smeltning, viser netop, at Oxydet er et meget virk- 

 somt Middel ved Jernets Rensning*). Oxydulmængden 

 synes efter Drassdo, som ogsaa efter den ene af List's 

 Undersøgelser, at kunne aftage og Oxydulet altsaa lige- 

 ledes at kunne tjene som Oxydationsmiddel; men denne 

 Aftagen er fordetmeste vel kun tilsyneladende, en Følge 

 nemlig af Slaggens Forøgelse med andre Substantser, og 



*) Et muligens tilstedeværende Manganoxyd spiller sandsynligvis 

 samme Rolle. 



