344 Rik. F. Stalsberg. 



vist ere mindre fuldstændige, gives saavidt vides kun en 

 eneste udførlig kemisk Undersøgelse af en egentlig Staal- 

 puddling, nemlig af Schilling i Berg. u. hut. Zeit. 1863 

 N. 37. Denne viser ligeledes, at det væsenthgt er Jern- 

 oxydet i Slaggen, der bevirker Oxydationen, da dette har 

 aftaget flere Procent efter Nedsmeltningen, medens der- 

 imod Jernoxydulets Mængde samtidigt har øget. Kisel- 

 syrens Mængde er teramehg konstant og Slaggen har ved 

 Enden af Processen faaet omtrent samme Sammensætning 

 som ved Begyndeisen. Den afLan undersøgte Slag godt- 

 gjør ved sin store Gehalt af over 80 pCt. Jernoxydul 

 (hvoraf kun lidet skriver sig fra Jernoxydet, der er regnet 

 som Oxydul), at en Slag kan være meget basisk uden 

 derfor at være sterkt oxyderende, naar den kun er fattig 

 paa Jernoxyd; i saa Tilfælde övertager sandsynligvis Oxy- 

 dulsilikatet Oxydets Rolle. Lan's Arbeide lider dog som 

 sagt af formange Ufuldstændigheder til at kunne afgive 

 noget paalideligt Udgangspunkt for theoretiske Reflexioner. 

 I een Henseende afvige Schilling's Resultater fra de 

 tidligere af Andre erholdte, — han har ikke fundet nogen 

 Forøgelse af Rujernets Kulstofgehalt under Nedsmeltnin- 

 gen*). Selv søger han at forklare dette Forhold ved 

 Forskjellen i de anvendte Ovne, da der ellers er brugt 

 Ovne med direkte Stenkulfyring, medens den af Schilling 

 analyserede Puddelproces blev udført i en Gas-Puddelovn. 

 I de første har rimeligvis intet frit Surstof kunnet komme 

 til Ovnens Herd, medens dette var Tilfældet med den 



*) Schraders undersøgelse viser den samme samlede Kulstofgehalt 

 endnu en Tid efter Omrøringen, kun er Mængden af Grafit af- 

 taget, det kemisk bundne Kulstof tiltaget, — staar saalcdes, 

 hvis Forholdet er rigtigt (?), som et Mellemled mellcm Schil- 

 ling's og de øvrige. 



