Udsigt over Jerntilvirkningen. 369 



nutter at holde Metalbadet i en høiere Temperatur end 

 netop dette Smeltepunkt; for det anførte Vegtforliold og 

 for Staal skulde saaledes omkring 40,000 Y. E. blive til- 

 overs.*) En saadan Beregning er vistnok ogsaa kun til- 

 nærmelsesvis rigtig, da Slaggens specifiske Varme sletikke 

 kjendes ligesaalidt som Jernets ved en saa høi Tempera- 

 tur. Grüner har sikkerligen regnet begges for lav (0.13), 

 da Jernets allerede for en Temperatur af 300° er fundet 

 af Regnault, Dulong og Petit at ligge mellem 0.12 og 

 0.13, Jernoxydernes (FegOg, FeOFegOg) af Regnault mellem 

 0.166 og 0.175 og Kiselsyrens at være 0.1913, hvorved 

 Overskuddet vikle blive noget reduceret. Men paa den 

 anden Side er den af 1 Kgr. Surstof ved Forbrænding af 

 Jern udviklede Varmemængde af Depretz fundet at være 

 5325 V. E. ; den tør saaledes være noget større end som 

 ovenfor antaget, og desuden er det neppe rimeligt, at i 

 saa kort Tid al den indblæste Luft naar 1800 Graders 

 Varme, hvorfor sandsynligvis ogsaa noget mindre Varme 

 end her forudsat gaar bort med Gaserne af Ovnen. Fei- 

 lene kunne derfor maaske paa det Nærmeste komme til 

 at hæve hverandre og det mest Usikre at blive Mængdeu 

 af det i en given Tid oxyderede Jern saavelsom dettes 

 Oxydationsgrad; men at Bestemmelsen af Varmemængden 

 snarere er for lav end for høi, har jo forøvrigt Praxis 

 allerede tydet hen paa, — det kommer ved en theoretisk 

 Beregning kun an paa at vise Muhgheden af, at en meget 

 høi Temperatur paa denne Maade kan frembringes og og- 

 saa maa frembringes. 



De kemiske Reaktioner, der foregaa ved Besseme- 

 ringen, have vi al Grund til at antage ganske analoge 

 med de, der møde os under Ferskningen og Puddlingen, 

 *) Naar en Regnefeil rettes. 



24 



