870 Rik. F. Stalsberg. 



saaledes som vi ogsaa foreløbig bemerkede; selve Pro- 

 cessen kan deles i de samme eller tilsvarende Perioder, 

 en slagdannende, en Opkognings- og en Garings- eller 

 Luppe-Periode, ora end disse i Virkeligheden ere mere 

 theoretisk end praktisk adskillelige. I den første er det 

 da fornemmelig Jern (og Mangan), der oxyderes og med 

 det tillige Silicium paa samme Maade som ved Puddlingen, 

 nemlig fordetmeste indirekte ved Jernoxyderne; det som 

 Grafit forhaandenværende Kulstof gaar over til kemisk 

 bundet Kul, der i denne Periode ingen væsentlig P'or- 

 mindskelse lider. Varigheden af Slagperioden afhænger 

 fornemmelig af Jernets Kul- og Siliciumgehalt*), saaledes 

 som baade Erfaring med Hensyn til Forholdet ved Koks- 

 og Trækuljern og Analyser, sammenlignede med Tiden, 

 have stadfæstet. Deraf kommer det ogsaa, at grafithol- 

 digt Rujern udvikler mere Varme og egner sig bedre for 

 Bessemeringen, hvorimod ved hvidt Rujern Opkogningen 

 indtræder for tidligt til, at Temperaturforhøielsen kan 

 række at blive tilstrækkehg stor for denne. Det dannede 

 Jernoxydul forener sig med den ved Siliciumets Oxydation 

 frembragte Kiselsyre saavel som med lidt af den, der in- 

 deholdes i Ovnmaterialet, til en tyndflydende Slag, der 

 rimeligvis ogsaa kommer til at indeholde en Jernoxyd- 

 oxydulforbindelse som en Puddlingsslag. At en Slagdan- 

 nelse og det af selve Jernet maa til, er bevist ved de 

 Forsøg, som dels i England, dels og især ved Edsken 

 (Vaaren 185S) anstilledes med at forebygge en saadan 

 ved at erstatte Slaggen med Meel af rig Erts, indført 

 med Blæsten, eller særskilt Dannelse deraf ved Forbræn- 



*) Den Modifikation, hvori Si optræder, har forøvrigt maaske stor 

 Indflydelse paa Processen og idetheletaget paa, hvorvidt et Ru- 

 jern er skikket for Bessemeringen. 



