Udsigt over Jern tilvirkningen. 371 



ding af smaa Jern- og Staalbiter; det sidste Middel var 

 vel bedre end det første, men begge sloge feil. Varm 

 Blæst er ogsaa forsøgt i Sverige, men virkede kun skade- 

 ligt, fordi Maskinerne da ikke kunde presse det tilstræk- 

 kelige Kvantum ind i Jernet i samme Tid; selv om dette 

 havde været muligt, vilde det vel ingen Fordel have med- 

 ført, da Slagperioden derved kun vilde være blevet for- 

 kortet, Noget hvis Følger man endda ikke havde faaet 

 rigtig Erfaring for. 



Saasnart en passende Slagmængde er dannet og 

 Grauten er omdannet til kemisk bundet Kulstof, indtræder 

 gjensidig Indvirkning mellem dette og Slaggen ganske 

 som ved Puddlingen, hvilket viser sig ved den sterke Op- 

 kogning, foraarsaget af en hurtig og gjennem hele Massen 

 foregaaende Kuloxydgasudvikling. Ogsaa i denne Periode 

 vedbliver Jernet at oxyderes, men det reduceres uophør- 

 ligt af Kulstoffet; derfor stiger hellerikke Temperaturen 

 nu merkeligt. Den Varmemængde, der frembringes ved 

 Surstoffets Forening med Jernet — efter Dulong altsaa 

 for hvert Kil gr. Surstof 4327 V. E. — , bliver nemhg igjen 

 bundet ved det opstaaede Jernoxyduls (eller Oxydoxyduls) 

 Reduktion; foregaar nu denne ved Rujernets Kulstof eller 

 Kul i fast Form og dette kun forbrænder til Kuloxyd, 

 saaledes som vel maa forudsættes, saa vil derved ske et 

 Varmetab. Vi kjende ingen sikker Bestemmelse af Kul- 

 stoffets Varmeeffekt for et saadant Tilfælde som dette, 

 men vi tro dog at kunne sætte den ved den omhandlede Reduk- 

 tion erholdte endehge Varmemængde som ubetinget negativ.*) 



*) For hvert Pund reduceret Jern et Tab af henved 800 V. E. ; 



med nogen Sandsynlighed kan det nemlig sættes = i-J ZLj i 



V. E., hvilket dog snarere er forlidet end förstört. 



24* 



