372 Eik. F. Stalsberg. 



Hvorledes det i denne Henseende forholder sig med Si- 

 liciumets Oxydation af Slaggen, er vel temmelig uvist og 

 derfor sat ud af Betragtning. 



Er tilslut Rujernets Kulstofgehalt betydeligen aftaget, 

 ophører den heftige Gasudvikling; Kulstoffets Oxydation 

 fortsættes, men langsommere og som før væsentlig ved 

 Slaggens Surstof. Dog vil man for denne Periode, hvis 

 Varighed ellers er meget kort, tildels ogsaa have antaget 

 Muligheden af en ligefrem „blästerfärskning," hvortil imid- 

 lertid ingen nødvendig Grund synes at være forhaanden. 

 I de sidste Øieblikke faar atter Oxydationen af Jernet 

 Overhaand over Reduktionen; derfor stiger Temperaturen 

 nu til en betydelig Høide, adskilligt over Stangjernets 

 Smeltepunkt, og Operationen er dermed tilendebragt, — 

 en Tilsætning af Speiljern med eller uden nogle Sekun- 

 ders gjentaget Blæsning er for den engelske Méthodes 

 Vedkommende alene tilbage. Hvad Puddlingsprocessen, 

 fraregnet Indsmeltningen, trænger en Time eller mere til 

 at udføre, klarer Bessemeringen med et indtil tredive 

 Gange saa stort Kvantum Rujern paa vel et halvt Snes 

 Minutter. 



I en Henseende er der dog en væsenthg Forskjel i 

 Reaktionerne ved Bessemeringen og Puddlingen, nemlig 

 hvad Svovl og Fosfor i Rujernet angaar; i denne Hen- 

 seende staar tilhge Bessemeringen meget tilbage for Pud- 

 dlingen. Erfaring saavelsom gjentagen analytisk Undersø- 

 gelse har godtgjort, at ved denne sidste den allerstørste 

 Del af Rujernets Svovl- og Fosforindhold gaar over i 

 Slaggen og det allerede i Begyndeisen af Processen; ikke 

 saa ved Bessemeringen. Her samles saagodtsom alt Svovl 

 og Fosfor i det tilbageværende Jern eller Staal og kun 

 en ringe Mængde gaar i Slaggen. Hvilke Reaktioner der 



