— Bi- 

 det dog desværre kun at betragte som et Minde fra svundne 

 Tider, naar man fremdeles opstiller Bergværksdriften blandt 

 Landets Hovednæringsveie. I hvilken Forstand man nu end 

 tager Ordet, staar det neppe til at negte, at Bergværks- 

 driften i Norge idetmindste har staaet stille under de øvrige 

 Næringsveies raske og jevne Fremvæxt, der kun af og til 

 har været hemmet ved saadanne forbigaaende Standsninger, 

 som den |)olitiske Situation o. Lign. hur medført^ os hvad 

 Hytteindustrien angaar, er det desværre et altfor paatageligt 

 Faktum, at den er gaaet voldsomt tilbage, navnlig i den 

 sidste Halvdel af dette Decennium. 



Til Sammenligning skulle vi først kaste et Blik paa den 

 næstefter -Jernet væsentligste Gren inden Hytteindustrien, der 

 hertillands har været tilgjængelig for den private Spekula- 

 tion, — Kobberdriften. De vigtigste af Norges Kobbervær- 

 ker ere vistnok endnu ikke saa mislig situerede, at de ar- 

 beide med direkte Tab, men Produktionspris og Salgspris 

 begynde dog nu i foruroligende Grad at nærme sig hin- 

 anden, og selv Røraas og Mæraker arbeide jo for Tiden 

 med et luiist utilfredsstillende Resultat. Bortseet fra saa- 

 danne Besynderligheder, sou) f. Ex. denne, at Værkerne af 

 Mangel paa Driftskapital ikke selv optræde som Sælgere, 

 men at Produktet in natura bliver omdelt til de enkelte Ak- 

 tionærer eller deres F'orlæggere, og altsaa disse, i Bestræ- 

 belsen efter at gjøre Udbyttet i Penge, nødvendigvis komme 

 til at optræde som hinandens Konkurrenter, — et Forhold, 

 der maa blive saameget uheldigere paa et mindre Kobber- 

 marked (Throndhjem) , der udelukkende opretholdes ved 

 disse to Værkers Produktion — , bortseet altsaa fra denne 

 og lignende Eiendommeligheder, er det naturligvis Kobber- 

 prisernes Synken i Udlandel, der er den nærmestvirkende 

 Aarsag; om de dybere liggende Aarsager kunne jo Menin- 



