— 47 — 



vil eller kan basere hele sin Virksomhed paa importerte 

 Jernertse, saa indsees ikke rettere, end at en jevn Afsæt- 

 ning af Jernerts til Udlandet efter en større Maalestok kun 

 vilde være et forfængeligt Haab ; Alt synes meget mere at 

 tyde paa, at Afsætningen vilde blive meget ujevn og usik- 

 ker, en Ladning her og en Ladning der, en Slump nu og 

 en Slump da. Ethvert Forsøg paa at etablere en ordentlig 

 Export af norske Jernertse tør saaledes efter dette ansees 

 for idetmindste temmelig vovelig, og det maa være tilladt 

 høilig at tvivle om Ud faldet, saameget mere som man jo 

 hertillands ikke har et eneste faktisk Bevis for, at det lader 

 sig gjøre med FordeL 



Vi have ovenfor kortelig berørt, hvor overmaade ønske- 

 ligt det i flere Henseender er for Landet selv, at dets Rig- 

 domme paa Jernerts tilgodegjøres inden dets egne Grænd- 

 ser; maa man nu dertil erkjende, at Forholdene i de Lande, 

 som nærmest maatte kunne benytte Norges Jernertse, ingen- 

 lunde ere saadanne, at man kan føle sig fristet til at iværk- 

 sætte en Malmexport efter en større Maalestok — og en 

 betydeligere Udstrækning maatte jo en saadan Export have, 

 thi en Ladning nu og da er jo Intet, naar det gjelder en 

 større Ertsforekomst — , maa man altsaa erkjende dette, at 

 Fordelene ved at udnytte Malmleierne paa denne Maade ere 

 yderst tvivlsomme og usikre, saa ledes man jo ogsaa ved 

 denne Betragtning af Sagen fra et rent praktisk Synspunkt 

 direkte til at andersøge, om der i Virkeligheden existerer 

 absolute Hindringer for hertillands at tilgodegjøre vore Jern- 

 ertse, og om ikke de gamle Værkers Skjæbne i dette Stykke 

 er vildledende. 



Allerede ved det første Skridt, som en saadan Under- 

 søgelse har at gjøre, standser uian strax foran det store 

 Veiskille, der til alle Tider vil betegne et af de betydnings- 



