— 49 — 



stof — bliver videre et Enten — Eiler ogsaa i den For- 

 stand, at der ingen Middelvei gives. Man har vistnok paa 

 enkelte Steder anvendt en Blanding af Trækul og Koks paa 

 Marsovnen, og gjør det ogsaa tildels endnu (væsentlig ved 

 nogle faa franske Hytter), men, naar det ikke blot er et 

 Forsøg, der gaar forud for en total Omkastning af Driften 

 fra Trækul paa Stenkul eller Koks, for at undersøge, hvil- 

 ken Indvirkning et mineralsk Brændmaterial maatte have 

 paa Produktet, er det vanskeligt at tænke sig nogensomhelst 

 Omstændighed, som skulde kunne berettige en saadan Frem- 

 gangsmaade. Fra et rent metallurgisk Standpunkt betragtet, 

 maa jo en saadan Blanding af begge Sorter Brændmaterial 

 ansees fuldstændig meningsløs^ thi hvert enkelt af dem stiller 

 jo sine specielle Fordringer til Beskikning, Ovnkoustruktion 

 og Vindføring, og, naar man blander begge sammen, kom- 

 mer altsaa intet af dem til at arbeide under de for det en- 

 kelte fordelagtigste Vilkaar; medens man paa denne Maade 

 faktisk slipper sig afhænde Størsteparten af de Fordele, som 

 ere forbundne med Anvendelsen af Trækul, opnaar man 

 jo ingenlunde den hele Fordel, som Stenkul eller Koks 

 skjænker. 



Naar man vil forsøge i Korthed at gjøre sig Rede for 

 de væsentligste Betingelser for en Jernindustri, baseret paa 

 mineralsk Brændstof, gjør man maaske rettest i at se hen 

 til Sagens naturlige Udvikling gjennem Tiderne i de for- 

 skjellige Lande. Endnu er jo ikke hundrede Aar forløbne 

 siden den Tid, da alt Jern, som blev produceret, var Træ- 

 kuljern, og Stenkul- eller Koksjernet var et fuldstændig 

 ukjendt Produkt. Efteråt de Vanskeligheder, som naturlig- 

 vis i Beg3'ndelsen ikke manglede ved et saadant Omslag, 

 forstørstedelen vare overvundne, er det bekjendt nok, 

 hvorledes Produktionen af Koksrujern øgedes fra Aar til Aar 



Nyt Mag. f. Naturv. XVII. 4 



