— 60 — 



efter en Maalestok, som hidiil ikke var ahnet. Den europæiske 

 Jernindustris Udvikling i de sidste Decennier, der visselig 

 er exempelløs baade med Hensyn paa Hurtiglied og Produk- 

 tionens Størrelse, skyldes jo helt og holdent Anvendelsen af 

 mineralsk Brændmaterial ; uden dette vilde den aldrig 

 have været mulig ^ thi, selv om man antager, at et Lands 

 Evne til at levere Trækul kunde holde sig uforandret gjen- 

 nem lange Tider, saa vil den dog under alle Omstændig- 

 heder have visse Grændser, som den ikke kan overskride, 

 og som naturligvis altid ville være overmaade snevre i For- 

 hold til det Brændmaterialforbrug, som den moderne Jern- 

 industri medfører. Enhver Forceren udover disse Grændser 

 vil jo straffe sig hurtigt og strengt, og i hvert Fald ville 

 Friserne paa Trækul snarere stige, end falde, jo mere For- 

 bruget Øges, og jo større A'ærd Træmaterialierne gjennem 

 Tiderne erholde, medens snarere det Omvendte gjelder om 

 Stenkul og Koks, ialfald til en vis Grad. 



Man ser derfor ogsaa, at Trækulhytterne hurtigst ere 

 forsvundne i de Lande, hvis Tilgang paa mineralske Kul er 

 rigest og lettest, saaledes allerførst i England, hvor Produk- 

 tionen af Koksrujern allerede i Aarene omkring 1820 saa 

 aldeles havde overfløiet Trækuljernet, at dette alt dengang 

 kun udgjorde et forsvindende Kvantum af Landets samlede 

 Jernproduktion, og nu for Tiden er for aldeles intet at regne. 

 De Talstt^rrelser, som ovenfor bleve anførte for at paavise 

 Produktionens Tilvæxt i Almindelighed, komme saaledes for 

 Englands Vedkommende tillige til at angive Udviklingen af 

 Koksjernindustrien. Koget langsommere er Omslager gaaet 

 baade i Frankrige og i Tydskland. I det førstuævnte Land, 

 som er ulige mindre udslyret med iVIineralkul, baade hvad 

 Mængde og Kvalitet angaar, udgjorde Produktionen af Koks- 

 rujern i 1830 kun omtrent Va Million Centner, altsua blot 



