— 54 — 



mer altsaa til at indtage en ret respektabel Stilling i Rækken 

 af Jernforbrugene i de forskjellige Lande, nærmest efter Sve- 

 rige (30—40 S") og over Schweitz (er. 22 'B) og Italien (15 W) 

 osv., og Norges Indførsel af Jern og Jernvarer er mindst 5 à 6 

 Gange saa stor, som dets egen Rujernproduktion for Tiden. 

 Men der er dog en stor Forskjel. Uagtet Forbruget saaledes, 

 relativt taget, maa siges at være temmelig betydeligt, saa er 

 det, summa summarum, alligevel, absolut taget, saa lidet, at, 

 naar man tænker sig det splittet over den Mangfoldighed af 

 Gjenstande. paa hvilke Jernforbruget i et Land altid fordeler 

 sig, bliver det Kvantum Jern, som hver enkelt Klasse af Gjen- 

 stande repræsenterer, i det overveiende Antal Tilfælder høist 

 ubetj'deligt, ofte næsten forsvindende ; det er jo kun meget 

 faa Artikler, som kunne siges at gjøre en Undtagelse fra 

 denne Regel. Dertil kommer, at de Brancher, der ere Jern- 

 industriens bedste Kunder, fordi de repræsentere Massefor- 

 bruget, t. Ex. Jernbane^^æsenet, Jernskibsbygningen, Krigs- 

 materiellet osv., forholdsvis ere meget svagt repræsenterede 

 hertillands, idetmindste indtil den aller sidste Tid, og Kon- 

 sumptionen paa disse Feldter er ialfald overmaade ujevn. 

 Det sikre Forbrug, som man her kunde paaregne fra Aar 

 til andet, er derimod forholdsvis lidet; selv om man f. Ex. ved 

 Jernbanernes Vedligeholdelse vilde benytte Forholdstallene 

 fra Udlandets stærkt befærdede Linier, hvor der, saavidt 

 vides, regnes en gjennemsnitlig aarlig Fornyelse af 7 til 8 

 Procent, saa giver dette for vore 30 à 40 Jernbanemile ikke 

 engang 50,000 Centner aarlig. der jo atter fordele sig paa 

 marige Artikler. Man tør maaske haabe, at endog en nær 

 Fremtid vil bringe en Forandring i dette, men for Tiden 

 maa man vel, saavidt jeg skjønner, være enig om, at, naar 

 undtages Støberidriftcn og muligens til Nød en eller to af 

 de mest kurrante Artikler, saa er der neppe nog en Branche, 



