— 55 — 



i hvilken selv et af vore forholdsvis smaa Værker kunde 

 gjøre sikker Regning paa at faa anbragt hele sin Produktion. 

 Skulde derfor de norske Jernværker lægge an paa at dække 

 Indlandets Forbrug, maatte de altsaa, naar man undtager Stø- 

 beriet og disse Par Brancher, splitte deres Virksomhed over 

 saamange Feldter, at det, praktisk talt, blev en Umulighed ; 

 thi under Nutidens Konkurranse er det jo kun ved at samle 

 hele sin Virksomhed ind i en enkelt Retning og her at ar- 

 beide saameget i det Store, som muligt, at man kan gjøre 

 Regning paa Frigång. 



Man kan vel saaledes med fuldkommen Tryghed sige, 

 at, nagtet Norges Jernforbrug er betydelig større, end dets 

 Produktion, saa knn dog Hensynet til Indlandets Forbrug og 

 Udsigterne for Afsætning her for Øjeblikket ikke give 

 de norske Jernproducenter nogen synderlig Opfordring til at 

 kaste Driften om fra Trækul til Koks i den Hensigt at 

 forøge Produktionen. Men Stigen har imidlertid en 

 anden, ikke mindre væsentlig Side, Prissporgsmaalet, og det 

 er jo almindelig antaget, at Anvendelsen af mineralsk Brænd- 

 stof er nødvendig ikke alene for at kunne iværksætte en 

 Forøgelse af Produktionen, men ogsaa for at kunne tilveie- 

 bringe en betydeligere Forringelse i Produktionsprisen, for- 

 udsat naturligvis, at Driften baade før og efter Omslaget er 

 fuldkommen rationel. Naar man for et Øjeblik ser bort fra 

 Ertsens Kostende, og forudsætter, at Tilgangen paa Stenkul 

 OiT Koks er rigelig og let, h vad jo næsten altid vil være 

 Tilfældet, saasnart der overhovedet kan blive Tale om at 

 anvende mineralske Kul, saa indeslutter jo, som bekjendt, 

 en saadan Masseproduktion allerede i sig selv flere Betin- 

 gelser for en billig Produktion; hertil kommer, at specielt 

 Marsovndriften med Koks ogsaa i flere Henseender stiller 

 sig langt gunstigere for en billigere Produktions] »ris, end en 



' — I ■ Î er? o A C! v \ "^O 



