— 69 — 



end vil skrive paa de specielle Forholdes Regning, lader det 

 sig dog, saavidt jeg er island til at indse, umulig fordølge, 

 at de norske Jernværker have vist en stærk Tendents til, 

 med en under andre Omstændigheder vistnok saare priselig 

 Selvtillid, fuldstændig at ignorere Samtidens Fremskridt i 

 Faget, og at den norske Jernværksdrift, som Følge deraf, 

 har ladet temmelig Meget tilbage at ønske, hvad enten man 

 ser hen til, hvad der er gjort, eller hvad der er undladt at 

 gjøre. Efter min personlige Anskuelse har man heri at 

 søge mange vægtige Aarsager til denne de norske Jernvær- 

 kers Tilbagegang, hvis paafaldende Hurtighed røher saa liden 

 Modstandsevne og saa liden Tøielighed efter Forholdene, at 

 man ganske vist maatte kunne vente den større hos et hvil- 

 ketsomhelst, blot nogenlunde organiseret, Værk. Vilde man 

 derfor forsøge at besvare Spørgsmaalet om Aarsagerne til, 

 at det ene norske Jei'nværk saaledes er gaaet under efter 

 det andet, kunde man, saavidt skjønnes, ikke undgaa med 

 det Samme at levere en formelig Kritik over en rent privat 

 Virksomhed. Man vil nemlig let erkjende, at det, ligesom 

 i det Hele ved enhver Bedrift, hvor der produceres store 

 Kvantiteter af et forholdsvis mindre værdifuldt Produkt, saa- 

 ledes især ved Jernværker, netop er de smaa Ting, Detail- 

 lerne, Besparelser i Skillinger, som her bliver at agte paa, 

 fordi disse ved Produktionens Størrelse i Længden summere 

 sig op til Beløb, der vel ere værd at tage med. Man har 

 derfor ogsaa under vore smaa Forholde ikke alene at rette 

 sin Opmærksomhed paa Teknikken ; ogsaa Administrationen 

 bliver en vigtig Faktor.^ Ved store, vidløftige Værker paa- 

 trænger en god Administration sig som en uomgjængelig 

 Nødvendighed, hvis der ikke skal komme Virvar i det Hele, 

 og fordi en Feil under saadanne Omstændigheder fordobler 

 sig saameget stærkere ; ved smaa Værker derimod føles ikkf. 



