— 79 — 



Værks Fremtid paa en saadan Basis, og det saameget min- 

 dre, som det norske Jern efterhaanden har tabt Terræn paa 

 flere Kanter, og det er for Jernets Vedkommende et sandt 

 Ord, at det Marked, man har mistet for et Aar, er tabt for 

 bestandig. Specielt maa vistnok Nordamerika ansees tabt 

 for det norske Jern; thi ligesom dette i sin Tid her for- 

 trængte det russiske, saaledes blev der efterhaanden under 

 Benævnelsen „norway - iron" stadig indført mere og mere 

 svenskt Jern, og Enden er bleven, at nu for Tiden saagodt- 

 som alt saakaldet „norway-iron" kommer fra Sverige til et 

 Beløb af mange Tusind Tons aarligaars. Af en Reiseberet- 



o 



ning af Hr, Akermann til det svenske Jernkontor synes 

 endvidere at fremgaa, at, efterdi dette Forhold uforstyrret 

 fik Lov til at udvikle sig, er det allerede gaaet fuldstændig 

 ind i den almindelige Bevidsthed derborte, at, hvad der 

 leveres som „norway-iron'', næsten udelukkende er svenskt 

 Jern og ikke norskt, saaledes at denne Betegnelse er bleven 

 til et blot og bart Navn for de bedste Jernsorter og intet 

 videre, og man kan saaledes heller ikke fra denne Side af 

 Sagen hente noget Haub om, at det norske Trækuljern i 

 Nordamerika skal kunne gjenerobre det Feldt, som det paa 

 denne Vis har ladet sig slippe afhænde ; det klinger efter 

 dette unegielig noget eiendommeligt at hore Svenske tale 

 om, at Nordmændene altid have forstaaet bedre at holde 

 sit Jern frem og skaffe det Afsætning. Men vi vende atter 

 tilbage til vor Gjenstand ! 



Hvor haardt det end falder for de fleste Trækulværker, 

 faar man dog bøie sig for dette Faktum, at den overveiende 

 Del af det udenlandske Koksjern staat nærmere en god Kva- 

 litetj end en slet, og at Trækuljernets Stilling, som Følge 

 deraf, efterhaanden er bleven væsentlig forrykket. Dersom 

 altsaa et Trækulværk ikke kan eller vil forsøge paa at holde 



