— 85 — 



derved opnaar man, at disse kostbare Apparater ikke komme 

 til at staa ledige, 02: at Omkostningerne ved Forædlings- 

 processerne fordele sig over en større Mængde Produkter. 

 Hvad der i denne Henseende behøves, er jo foruden en 

 eller anden særegen Maskine, der maatte være nødvendig 

 for en speciel Fabrikationsgren, fremforalt et hensigtsmæs- 

 sigt anlagt og godt udstjret Yalseværk, og man faar ikke 

 glemme, hvor let det nu for Tiden er for et Værk selv at 

 arbeide, hvad det i dette St^^kke behøver, selv at støbe sine 

 Valser og selv at kalibrere dem osv. Forsøger man tilslut 

 i et Par Ord at opsummere de Forandringer, som de gamle 

 Trækulværker maatte underkaste sig, dersom deres Virk- 

 somhed i Retning af Stangjern og Staal skulde kunne blive 

 lønnende, saa ere de disse : en saa økonomisk Marsovndrift, 

 som muligt, med Anvendelse af en bedre Röstning af Ert- 

 sene og varm Vind, Afkastning af Herdfriskningen med 

 Trækul og Indførelsen af Pudlingen eller en anden for det 

 specielle Øjemed tjenlig Friskmethode, dernæst et fæl le ds 

 Anlæg for den videre Bearbeidning, og endelig maa ikke 

 glemmes, hvormeget en ensartet Administration har at be- 

 tyde for en teknisk Bedrift, og at en god Teknik uden den 

 kun er halv Gjerning. De Byrder, som vilde falde paa det 

 enkelte Værk, maa saaledes siges at være forholdsvis smaa, 

 og heldigt er det, at der ingenlunde vilde fordres en fuld- 

 stændig Omstøbning af de enkelte Værker og en Omkal- 

 fatring fra først til sidst; thi, kunde man overhovedet dis- 

 ponere over saa betydelige Kapitaler, som der u\åe medgaa 

 dertil, blev det vel et stort Spørgsmaal, om man ikke vilde 

 finde en mere tilfredsstillende Virksomhed i en norsk Koks- 

 jerndrift, end ved at flikke paa de gamle Trækulværker. 



I det Foregaaende have vi forsøgt at paavise, hvorledes 

 den Middelstilling, som de norske Værker hidtil have ind- 



