— 86 — 



taget, for Fremtiden er fuldkommen uholdbar, idet et Træ- 

 kuljern nu for Tiden enten maa være af aller bedste Kvali- 

 tet og maa kunne stille sig i Klasse med de aller første og 

 mest bekjendte Stempler, — en Stilling, som dog turde blive 

 vanskelig at holde, eller, idet man erkjender den Forandring, 

 som de senere Tider have medført i Trækuljernets Situation, 

 og Konsekventsefne deraf, maa det kunne leveres omtrent 

 ligesaa billigt, som de bedste Koksjernsorter, og tillige i 

 samme Skikkelse, d. v. s. som fuldfærdige Artikler, der 

 med engang kunne gaa til Forbrugeren uden videre Mellem- 

 mænd. Sandsynligvis vil kun det sidste af disse to Alter- 

 nativer i Virkeligheden vise sig brugbart for de norske Vær- 

 ker, og selv dette kun da, naar to eller flere Værker kunne 

 slaa sig sammen om de Anlæg, som Stangjernets eller Staa- 

 lets videre Forarbeidelse kræver. Imidlertid gives der end- 

 nu en anden Vei, som staar aaben for norske Trækulværker, 

 og som turde fortjene en Smule Opmærksomhed netop nu, 

 da en temmelig almindelig Modløshed synes for nogen Tid 

 at ville holde Kapitalerne borte fra Jerndriften. Det er en 

 ret og slet Produktion af Rujern og en Export af dette. 

 Vistnok vil ogsaa en Rujernproduktion, om den skal være 

 rationel, kræve enkelte Forandringer fra det nu Bestaaende, 

 men de ville dog være de aller lempeligste, man kunde gribe 

 til, og paa samme Tid have de den meget værdifulde Egen- 

 skab, at de altid ville beholde sit A'ærd, i hvilken Retning 

 Værket end siden maatte slaa om. 



Som allerede antydet, er et Trækulrujern noget an- 

 derledes stillet, end et Trækul-Stangjern og Staal ; det kan 

 ikke siges at have delt disses Skjæbne, men har snarere i 

 de senere Tider i enkelte Retninger vundet Terræn, og det 

 er maaske endog meget tvivlsomt, om det overhovedet no- 

 gensinde vil kunne fortrænges fuldstændig af Koksrujernet. 



