— 88 — 



sen, der, som bekjendt, anvender Rujernet i to Former; for 

 det første benytter den et graat Rujern, som Hovedmaterialet 

 for selve Friskningen i Bessemerretorten, og dernæst tilsættes 

 til det færdige ßessemermetal en Kvantitet hvidt Rujern, 

 hvis Opgave er at meddele Staalet en bestemt Proeentmængde 

 Kulstof. Hvad det første, Hovedmaterialet, angaar, saa maa 

 man vel nu være enig om, at Bessemerprocessen heldigvis 

 ikke har opfjldt de store Forhaabninger, som den i Begyn- 

 delsen vakte i Udlandet, at den skulde udnivellere al For- 

 skjel mellem Trækulrujern og Koksrujern. Følgen deraf er, 

 at man, i det Store taget, kan sige, at kun det Bessemer- 

 metal er blevet anvendt til den finere Manufaktur, som stam- 

 mer fra et Trækulrujern, medens Koksrujernet gjør fuldkom- 

 men tilfredsstillende Tjeneste for alt, hvad der gaar til den 

 saakaldte Masseanvendelse. Da imidlertid denne sidste er 

 den langt overveiende og for enkelte Landes Vedkommende 

 vel næsten den eneste, saa bliver herved Afsætningen af 

 Trækuljern til dette Brug stærkt indsnevret, hvortil dets 

 høiere Pris yderligere bidrager, samt den Omstændighed, at 

 et Bessemeranlæg hyppigst gjøres i Forbindelse nied et alle- 

 rede existerende Marsovnanlæg. Man kan saaledes forment- 

 lig vanskelig gjøre Regning paa at faa afsat sit Trækulrujern 

 som Hovedmaterial for Bessemerprocessen, men skulde det 

 alligevel kunne ske, maatte vedkommende Værk kunne blæse 

 et graat, temmelig grafitisk Rujern. 



Den anden Form derimod, i hvilken Rujernet benyttes 

 ved denne Procès, kunde muligens aabne et bedre Feldt, 

 men, da det er nyt, vilde det altid koste nngen Anstræn- 

 gelse at trænge sig ind. Uagtet dette Rujern, som efter endt 

 Procès tilsæltes det smeltede Bessemerprodukt, for at tilveie- 

 bringe den ønskede Kulgehalt, efter Sagens Natur kun har 

 at tilfredsstille tre Fordringer : 1) at det er rent, navnlig for 



