- 94 — 



siges, at der i de aller fleste Tilfælder vilde blive Spørgs- 

 maal om et graat Rujern, og kun sjeldnere om de andre 

 Varieteter. 



Da det altid er nødvendigt at kjende sine Konkurrenter, 

 og jo nøiere, desbedre, skulle vi ogsaa her kaste et hurtigt 

 Blik paa de Rujerusorter, med hvilke det norske Trækul- 

 jern for Støberibehov nærmest vil have at konkurrere, uag- 

 tet naturligvis ingen Beskrivelse kan skaffe det fulde Kjeud- 

 skab, som først kan erhverves ved paa selve Stedet at se 

 med egne Øjne. De væsentligste Distrikter, hvorfra Norge 

 og Sverige kunde frygte nogen Konkurranse, ere de Dele 

 af Tjdskland, som endnu arbeide med Trækul, Ungarn, 

 Steyermark og Kärnthen. De to sidste Distrikters Ri:jern 

 har imidlertid en saa stor Jernbanetransport at bære, at det 

 ikke uden Vanskelighed kan trænge længere nordpaa, end 

 til de tydske Provindser af Østerrige, hvortil kommer, at 

 det i Regelen falder de steyerske Hytter temmelig kostbart 

 at blæse et graat Rujern i Forhold til hvidt, fordi de ude- 

 lukkende arbeide med særdeles letgaaende Spathjernstene. 

 Hvad dernæst Ungarn angaar, saa afsættes en stor Del af 

 det overungarske Rujern ad de lettere Transportveie, nedad 

 Waag, sydover til Pesth og Wien, og anvendes der i Ma- 

 skinfabriker, til kokilstøbte Jernbanehjul, til Kanonstøbning 

 osv. ; men alligevel søger aarlig mere end en Million Cent- 

 ner dels til Friskning og dels til Støberiet sin Afsætning 

 nordover over Jablunka og de andre Overgange, hvor Ru- 

 jernet maa transporteres paa smaa tohjulede Vogne gjennem 

 Strækninger af 10 à 12 Mile, førend det naar Jernbanen. 

 Med den forholdsvis lette Transport, som de fleste norske 

 Værker unegtelig have i Sammenligning hermed, synes det 

 at skulle være en overkommelig Sag, at optage Konkurran- 

 sen med de ungarske Værker paa det nordtydske Marked, 



