— 95 — 



da jo begge Parter ere ligestillede, hvad Tolden angaar. 

 Det ungarske Rujern maa i det Hele siges at være godt, og 

 enkelte Stempler regnes endog blandt de bedste, man kjen- 

 der ; men den Omstændighed, at Rujernproduktionen er for- 

 delt paa saamange Hænder, og er baseret paa saamange 

 forskjelligartede Ertse (der skal existere mere end 1000 

 Gruber) har givet den hele Bedrift en vis Usikkerhed i Kva- 

 liteten, som 3^derligere forøges ved selve Afsætningsmaaden, 

 hvorom nedenfor. Den værste Konkurranse har saaledes 

 det norske og svenske Rujern at vente sig fra de preussiske 

 Marsovnhytter, som endnu arbeide med Trækul, isærdeleshed 

 de oversehlesiske ; men allerede i Tiaarsperioden (1851 — 61) 

 formindskedes Produktionen af Trækuljern i det daværende 

 Preussen omtr. en Trediedel, og den store aarlige Import 

 af Trækulrujern viser jo noksom, at de endnu existerende 

 Hytter ikke dække Forbruget, og at der er Plads for andre. 

 Den nordtydske Toldsats for Rujern er nu for Tiden 5 Sgr. 

 pr. Centner, men i Toldparlamentets sidste Session fremkom 

 jo et Privatforslag om Nedsættelse til 2 Vs Sgr., og der gjor- 

 des endog Forsøg paa at faa det toldfrit^ begge Forslag 

 faldt rigtignok denne Gang, men man tør ganske sikkert haabe 

 paa en Nedsættelse i Tolden inden kort Tid, og enhver Let- 

 telse i dette Stykke er jo af Vigtighed. 



For Øjeblikket er vistnok Nordtydskland det Marked, 

 som man nærmest har at rette sin Opmærksomhed paa, naar 

 man vil søge Afsætning for et Trækulrujern til Støberidriften. 

 Imidlertid kan det neppe vare længe, før England maa følge 

 Tydskland i Sporet og optage en mere rationel Støberidrift ; 

 dette er allerede skeet for enkelte engelske Støberiers Ved- 

 kommende, navnlig Statsværkernes, men det kan dog neppe 

 siges at være trængt saaledes igjennem, som i Nordtydsk- 



