— 99 — 



hen til Oplagsstedet og udtage det Stykke for Stykke. I 

 den sidste Tid er der vistnok gjort Forandringer til det 

 Bedre i denne Retning, ialfald forsaavidt det enkelte Værks- 

 firma skilles ud^ men det er naturligvis ikke hurtigt gjort 

 efter saa grove Feil atter at skaffe sig et godt Navn. Med 

 det svenske Rujern staar det neppe synderlig bedre. Naar 

 en Konsument er saa heldig at faa nøiagtig den Sort, han 

 behøver, saa kan han jo intet bedre Material ønske sig, end 

 et svensk Rujern, og f. Ex. dengang, da der blev solgt en 

 Masse svenske og danske Rujernkanoner af svensk Material — 

 om jeg ikke feiler, var det i 30 — 40 Aarene —, vare disse 

 meget søgte af Støberier, og efter Sigende kunde man den- 

 gung træffe saadanne opkjøbte Kanoner endog saa langt syd- 

 paa, som ved Støberier ved Lyon. Nu for Tiden derimod 

 hører man i Tydskland ofte Ytringer, som denne, at man 

 ikke vover at bestille svensk Rujern, fordi man aldrig har 

 nogen Garanti for, hvad man faar. Jeg vover derfor at 

 tro, at den svenske Rujernhandel ikke er i Opadgaaende, 

 og at man har at søge den væsentligste Aarsag hertil i den 

 her berørte Omstændighed. 



Det er neppe tvivlsomt, at Vanskeligheder af denne 

 Natur i høi Grad har maattet hemme Anvendelsen af Træ- 

 kulrujern, og at Forbruget vil stige, naar disse falde væk, 

 og man finder et, som det forekommer mig, ret slaaende 

 positivt Bevis for dette i den skotske Rujernhandel. Det 

 skotske Koksrujern anvendes, som bekjendt, hyppig i Stø- 

 beriet, navnlig naar det gjelder at faa et graat, meget gra- 

 fitisk Rujern, som taaler flere Omsmeltninger, førend det 

 slaar over i hvidt. De Værker, som levere dette Produkt, 

 Langloan, Gartsherri o. m. fl., have hvert i Regelen flere Num- 

 mere, som betegne de forskjellige Varieteter, og disse hol- 

 des inde med den største Noiagtighed, saaledes, at naar en 



7* 



