— 102 — 



men Værkels specielle Agent, om en saadan anvendes, væ 

 sentlig maa være Kjøbmand, og en enkelt Kujernhytte na- 

 turligvis heller ikke alene for Afsætningens Skyld kan holde 

 et helt Apparat af Folk, bliver det nødvendigt, om det skal 

 kunne gaa, at den tekniske Bestj'rer jder en saadan Assi- 

 stense, som Kjendskabet til eget Produkt og Udlandets For- 

 hold sætter ham island til. Hvad tidligere er sagt om Jern- 

 handelen i Almindelighed, gjelder nemlig ogsaa Rujernet^ 

 vil man opnaa sin Pris, faar man ikke søge den Kjober, 

 som kan bruge det, men den, som behøver det. Ved 

 Rujernhandelen er der desuden en særegen Vanskelighed ; 

 det er her ikke alene Prisspørgsmaalet, som af sig selv for- 

 byder at sælge ganske iflæng ; ogsaa andre Hensyn gjør 

 det her nødvendigt, navnlig i Begyndeisen, at se lidt nøiere 

 paa, hvem Kjøberen er. Man vil let erkjende dette og spe- 

 cielt Vigtigheden af, at Værket staar i direkte Forbindelse 

 med selve Konsumenten, naar man ser hen til, hvorledes 

 udlandets Rujernhandel hyppig arter sig, — gjennem hvilke 

 Hænder en stor Del af Rujeinet vandrer, førend det naar 

 Forbrugeren. Først har man saaledes de mindre Rnjern- 

 handlere, som her og der indkjøbe forskjellige Kvantiteter 

 Rujern, naar der tilbyder sig en gunstig Leilighed, og saa 

 reise rundt og sælge det til alle Sider. Disse Handlere ere 

 en ren Ødelæggelse for Rujernhandelen, og der kan Intet 

 værre arrivere et Værk, end at dets Produkter falde i saa- 

 danne Hænder^ thi det er ikke nok med, at de udelukkende 

 gaa efter Prisen, og kjøbe aldeles iflæng, en Slump her og 

 en overliggende Rest der, og sælge saa Alt over en Hob, 

 uden at der er Tanke paa at holde de forskjellige "\'ærks- 

 slempler, end sige de fcrskjellige Varieteter ud fia hiiianden 

 (naar de salige billigt, blive de desuagtet ahid af med det 

 til Friskning osv.), — men, hvad der end nu er langt værre, — 



