— 109 — 



fleste Tilfælder være dristigt at sige, at man her har naaet 

 Minimumsgrændsen. 



Hvert enkelt af de Raamaterialer, som benyttes ved en 

 Jernhytte, maa i Regelen, især under vore Forholde, pas- 

 sere saamange Trin og gaa gjennem saamange Hænder, inden 

 de naa sin Bestemmelse, at man maaske her bedre, end 

 nogetsteds, kan iagttage, hvad de smaa Ting have at be- 

 tyde, og hvorledes de tilsyneladende Bagateller kunne sum- 

 mere sig op ved en Jernværksdrift. Hvis man, for at tage 

 et nærliggende Exempel, vil følge Trækullene paa deres Vei 

 fra Kulmilen, indtil de komme paa Marsovnen, saa vil man 

 vel i Regelen finde mere, end eet svagt Punkt, hvor enten 

 Omkostningerne direkte kunne drives ned uden Skade for 

 Nogen, eller Kullenes Pris indirekte kan forringes derved, 

 at de forbedres i Kvalitet eller i Aggregattilstand og dermed 

 i Bæreevne, og Kullene t^'nge allerede nu saa stærkt paa 

 Riijernets Produktions|>ris, at det forbyder sig selv at overse 

 nogen af disse saakaldte Smaatiug. Bortseet fra enhver 

 direkte Mishandling af Kullene, som man vistnok nu for 

 Tiden sjelden træffer til at se, saa paafører, som bekjendt, 

 alene Transporten (illigemed de Styrtninger og Kastninger, 

 som Trækullene i Almiudelighed ere udsatte for, Værket et 

 Tab, som for Gran- og Furukul i Gjennemsnit neppe kan 

 anslaaes lavere, end ca. 12 Procent, og det er vel ikke 

 sjeldent, at det stiger endnu høiere. At uudgaa endog blot 

 Halvparten af disse Tab, er vel, praktisk talt, næsten umu- 

 ligt, men, naar man erindrer, at selv et middelsstort Værk 

 aarlig forbruger adskillige tusende Læster Trækul, saa indser 

 man, at en Reduktion i Kullenes Indsvinding af endog blot 

 nogle faa Procent vil bringe en Besparelse, som man ikke 

 har Lov til at vra^e. 



Paa en saadan liden Post vil vel Besparelserne blot 



