Om Christianiafjordens Fauna. 121 



det Tilheftningsredskab (a), som var saa stærkt heftet til 

 Hunnens Krop, at det ikke lod sig løsne derfra uden at 

 medtage et Stykke af dennes Hud (Fig. 22, x'. Paa hver 

 Side af sidste Segment nær ved dets forreste Rand og no- 

 get ventralt sidder en temmelig stor rundagtig Tuberkel 

 (Fig. 21, 22, b) og paa hver Side af dets bågeste Rand 

 eller paa Hjørnet, som dannes ved Sammenstødet af denne 

 med Sideranden, en lignende, neppe halvt saa stor Tu- 

 berkel (c). Borresten kunde ved den omhyggeligste Under- 

 søgelse ingen Antenner, Fødder eller andre Lemmer bemær- 

 kes, med Undtagelse af et Par haarde , chitinagtige , glas- 

 klare Kroge (d) paa den bågeste afskaarne Rand af sidste 

 Segment, hvilke komme frem af to rundagtige eller coniske 

 Tuberkler (e), som sidde midt imellem begge de nys om- 

 talte mindre paa de bågeste Hjørner og kun ere lidet min- 

 dre end dem. Disse Kroge, der ere rettede lige bagud og 

 i Længde overgaa Segmentet, ere cylindriske, tykkere ved 

 Basis og efterhaanden tyndere imod Enden; i deres første 

 Totrediedel ere de lige, men i den sidste Trediedel krumt 

 bøiede først udåd og derpaa indad, saa at de nogenlunde 

 ligne en Knibetang. Om deres Function kan jeg, da jeg 

 først undersøgte Hannerne efteråt de med Hunnerne vare 

 satte i Spiritus, kun yttre den Formodning, at de sandsynlig 

 tjene til Anklamring eller Understøttelse ved de krybende 

 Bevægelser, som mulig udføres af Dyret. I alle Fald ere 

 de ganske vist bevægelige, maaske de endog for en Del 

 om ikke ganske, kunne trækkes tilbage ind i Tuberklerne, 

 hvoraf de komme frem og som egentlig ere at betragte 

 som deres Skeder; thi man bemærker 2 ved Siden af hin- 

 anden løbende traaddannede paralelle Strenge (Fig. 21 f), 

 hvilke med deres ene Ende fæste sig til Krogenes indeni 

 Skederne beliggende Basis, at strække sig i lige Retning 



